Middelhavets Litoral-Fauna. 
119 
Farve, som altid er dyb purpur-eller cochenellerød, ved 
den finnebærende Deel af Stilkens mindre Brede, som ikke 
er større end den sterile Deels, ved langt større og spidsere 
Papiller paa Rygsiden af Rhachis paa Siderne af den glatte 
smale Længdefure, ved smalere Finner, og endelig ved Fo- 
lypcellerne, hvilke ere færre i Antal (omtrent 12 paa hver 
af de midterste Finner) og staa paa den forreste Rand af 
Finnerne i en eneste lige Rad. 
Den mere intensiv røde Farve hos denne Art kommer 
af de saaledes farvede meget talrige Spiculæ, med hvilke 
Finnerne, hvis egentlige Grundfarve er blegrød, overalt ere 
spækkede. Den sterile Deel af Stilken er blegrød eller 
rødguul. Tværtimod hvad Lamarck (Hist. nat. d. animaux 
sans vert. Vol. 2. p. 427) siger, , ,1a conlenr, dans ce genre, 
ne peilt servir å la distinction des espéces,“ er Farven hos 
denne som andre Søfjære meget characteristisk og constant. 
Den middelhavske Form af denne Art stemmer fuld- 
■ 
kommen overeens med vor almindelige nordiske, kun synes 
den i Nordhavet at opnaae en betydeligere Størrelse. Me- 
dens de neapolitanske Exemplarer kun vare 5" lange, har 
jeg ved Norges Kyst faaet dem af 8" Længde. 
Man kan, for at ad skille denne Art fra den følgende, 
diagnosere den saaledes: Pennatula phosphorea: In- 
tense rubra seu coccinea, stipite sterili graciliore vexilli fere 
longitudine; rhachide inter pinnas cylindrica angusta (cras- 
situdinem stipite s sterilis æqvante), dorso papillis majoribus 
acutiusculis obsita, ibiqve sulco medio longitudinali angusto 
lævi; pinnis angustioribus , cellulis polyporum paucioribus 
(circa 12 in pinnis mediis) distincte uniseriatis. 
13. Pennatula rubra L. (P. italica Sol. & EU.==P. 
granulosa Lamk.=P. phosphorea Ehrb). 
Paa 100 — 150 Favnes Dyb ved Neapel. Denne Form 
