140 
M. Sarg. 
som Serpulerne o. fl. pleie at gjøre. Dette Rør staaer op- 
ret i Sandet, dets øverste frie Ende naaer op til Sandets 
Overflade og dets nederste Ende er befæstet til under San- 
det værende Stene eller andre faste Legemer. Det liar en 
cvlindrisk Form, en blod og bøielig, men meget stærk og 
seig, ligesom filtet eller overordentlig fiintraadet Beskaffen- 
lied; udvendig er det ujævnt, sortagtigt ved at være incru- 
steret med Sand og Dynd, indvendig derimod graahvidt og 
glat. Naar Dyret berøves sit Rør, til hvilket det forresten 
ikke er fastvoxet og som det uden Hinder kan forlade, af- 
sondrer det snart en Mængde seig Sliim, hvormed det om- 
hyller sin Krop, og synes paa denne Maade at danne sig 
et nyt Rør. 
Slægten Cerianthus delle Chiaje viser sig, efter den be- 
skrevne Organisation af vort Dyr, at være vel begrundet. 
Den adskiller sig nemlig fra Actinierne ved Mangelen af 
Sueskive, og stemmer i denne Henseende overeens med Ed- 
wardsia Quatrefages; men fra denne Slægt saavelsom fra 
alle andre bekjendte actinieagtige Dyr (Familien Actinina 
Elirb.) afviger den ved Tentaklernes Stilling i tvende ved 
et nøgent Rum adskilte concentriske Bælter (Rand- og 
Mundtentakler), ved de korte Mensenterialskillevægge, hvilke, 
med Undtagelse af tvende, som tilsammen danne en dyb 
uparret Rende, ikke strække sig ned til Krophulens (Visce- 
ralhulens) Bund, ved den paa Kroppens bageste Ende an- 
bragte Aabning, og endelig ved Tilstedeværelsen af et til 
Søbunden fæstet Rør, hvori Dyret er indsluttet. 
Ved denne sidste Eiendommelighed bliver Cerianthus 
et stationairt Dyr ligesom Coraldyrene, medens Actinierne 
kunne bevæge sig fra Stedet krybende ved Hjælp af deres 
Sueskive og Edwardsia ved at vride sig frem gjennem San- 
det ligesom Sipunculus og andre Annelider. Cerianthus 
