160 
M. Sars. 
Laomedea exigua. L. gelatinosæ affinis, sed multo 
minor, et vesiculis organa generationis sic dicta, non Me- 
dusas, includentibus satis diversa. 
44. Laomedea gracilis Sars, varietas. Tab. 2 
Fig. 5. 
Den af mig i min Beretning om en zoologisk Beise i 
Lofoten og Finmarken (Magazin for Natur vid. Christiania 
1850, 6 B. p. 138) opstillede Laomedea gracilis, som jeg 
her kommer til at omtale, fordi jeg ved Messina har fundet 
en næsten fuldkommen overeensstemmende Form, burde 
maaske hellere have været henført til Campanularia end til 
Laomedea, hvorhen jeg paa Grund af dens forgrenede Stæn- 
gel stillede den. Den viser nemlig ved sin lige, ikke bug- 
tede eller leddede Stængel (Tab. 2 Fig. 1, 2, e — e) med kun 
et lidet Antal Celler, der sidde paa meget lange Stilke, 
større Lighed med den første end med den sidste Slægt, 
eller rettere: disse to Slægt er ere neppe væsenlig forskjellige, 
og den omhandlede Art synes virkelig at danne en tydelig 
Overgang mellem begge. Da der i min anførte Keisebe- 
retning kun er givet en kort Diagnose, skal jeg her tilføie 
nogle omstændeligere Oplysninger om denne mærkelige Art. 
Fra en krybende traadformig glat Stamme (Fig. 2, d) 
hæver sig den ringede, meget spæde og ganske lige, ikke 
zigzagbøiede eller leddede Stængel, (Fig. 2, e e), som i lange 
Mellemrum er besat med enkelte adspredte Grene (ibid., ff) 
eller ogsaa deler sig dichotomisk. Disse Grene ende med 
en Celle (ibid., a. a, b) og ere hyppig igjen besatte med 
en og anden mindre Gren, som ligeledes alle ende med en 
Celle. For det meste staa Cellerne afvexlende og i lang 
Afstand fra hverandre, stundom dog ogsaa modsatte, ja 3 
Cellestilke kunne udgaae fra samme Punkt, i hvilket Til- 
fælde den midterste (Fig. 2, g.) altid er meget kortere end 
