Gæologiske Undersogelser. 
169 
kornig, los , hvid Marmor, paa samme Tid, som selve Ski- 
ferne af de ovenanforte Grunde ere blevne næsten flint- 
haarde. Saaledes faaer enten den forandrede Bjergart Ud- 
seende af alternerende Paralelstriber af hvidt Marmor og 
ovennævnte Haardskifer, eller denne sidste danner et ir- 
regulært Net, hvis Masker ere udfyldte med Marmor. Saa- 
danne Forekomster ere lier meget almindelige over betyde- 
lige Strækninger; de ere afbildede paa Tavle 3. Fig. 1 
nøiagtig efter Naturen, og fremstille et Parti paa Langoen 
lige ud for Langesund. 
Profilen, Tavle 2 Fig. 2 (A, B, C, D, E, F*) viser et 
almindeligt Gjennemsnit af Districtet, hvoraf man seer, at 
det er meget gjennemskaaret af Trapgange, men som for- 
øvrigt optræde meget hyppigere i Egnen, end derpaa kan 
fremstilles. Disse Trapgange ere høist interessante, hvorfor 
de have været Gjenstand for en nøiagtigere Undersøgelse, 
hvis Pesultat dog ikke har ledet til samme Slutninger, som 
af deres Forekomstforhold ere fremsatte i „Gæa Norvegica“ 
(Pag. 41 45. 55). 
De kunne henføres til to eller maaskee tre bestemte 
Varieteter. En af disse er idetmindste ældre end Zircon- 
Syeniten, men dog yngre end de Devoniske, og er hoved- 
sagelig bestaaende af Augit med en Feldspathart, og er 
saaledes maaskee en Doleri? eller Melaphyr; Augit er altid 
fremherskende. Den anden er en lys smudsiggraa feld- 
spathisk Trap med Indblanding af Svovelmetaller, og lig- 
ner meget nogle af Gangene i Christianias Silurformation. 
En tilsyneladende tredie Varietet kan maaskee være den 
*) Herved raaa bemærkes , at den vestre Ende af Arø paa Pro- 
filen er feilagtig farvet Guul istedetfor Blaae, som den burde 
liave været, fordi den bestaacr af øvre Siluriske Skikter. 
