Gæologiske Underscjgelser. 
175 
ternes Strøg med Undtagelse af enkelte mindre Svingninger 
er temmelig constant; derimod er Faldvinkelen c-onstant 
kim over visse Strækninger. Saaledes paa Arø kan den an- 
tages at være circa 70° østlig paa Gjeterø 40°, paa Lang- 
øen 20°, fra Langesund til en liden Kile vestenfor samme 
40°, derefter 30° til Sandvigen, og endelig ved Rognstran- 
den 20°. Kaar man saaledes anslaar Gjennemsnitsfaldvin- 
kelen til mindst 35° og da Distancen bliver circa 15000 
norske Fod, bliver Mægtigheden af Silurformationen over 
8600 Fod, uden i Beregningen at medtage den devoniske 
Formation. Kjendskab til Overdåden af Profilen gjør denne 
Mægtighed usandsynlig, hvilket man tillige finder bekræftet 
ved at iagttage de Punkter, hvor enkelte af de større Lag 
stikke frem i Dagen. Saaledes antages f. Ex. den ko- 
ralførende Kalksteen, som findes ved Strandkanten paa 
vestre Side af Arø at være Deel af det samme Lag, som 
stikker frem ved Vestsiden afFugleøen og endnu vestligere 
paa Vestsiden af Gjeterøen o. s. v. Enkelte Forsteninger, 
fremtræde ogsaa paa Steder, hvor de ikke kunde ventes, 
medmindre en Forrykning havde fundet Sted. 
Resultatet er altsaa, at Forholdene stille sig iVirkelig- 
heden, omtrentlig som i det ideale Profil Planche 3 Fig. 7 
hvor en Række Forrykninger svarende til de forskjellige an- 
førte Faldvinkler have bevirket, at idet man gaaer fra Øst 
til Vest, kommer man gjentagne Gange til at fare over 
Overfladen af samme Skikt. Den virkelige Mægtighed kan 
altsaa for Tiden ikke angives, men kan maaskee antages 
ikke at udgjøre mere end af den før opførte. 
Hvadsomhelst Tykkelse Formationen har, synes det dog 
at Følgerækken er den normale, og man kan med Lethed 
erkjende de mørke Alunskifere som de laveste af de forste- 
ningsførende Lag. For at undersøge den derunder forekom- 
