Mineralnotitser. 
191 
cliarakter maatte henføres til forud bekjendte Species. Især 
burde vel Pseudomorphoser, idetmindste til en vis Grad af 
Forvandling, forskaanes for en saa summarisk Behandling. 
Tilbøieligheden til, paa en saadan Maade uden tilstræk- 
kelig Granskning at berige Mineralogien med nye Species 
og til at døbe disse med desværre som oftest altfor slet 
valgte Navne, skriver sig vel forendeel fra Forfængelighed, 
fordi mange ansee det for en Ære, at kunne fremstaae som 
Opdager og Døber af et Mineral, hvoraf det Første dog i 
de fleste Tilfælde skyldes et Slumpetræf; forendeel fraFrygt 
for, at en Anden maaskee kunde tilegne sig denne proble- 
matiske Ære, hvis man ikke uopholdelig skyndte sig med 
at vindicere sin Prioritet. 
Men iallefald lægges der med en saadan Fremgangs- 
maade ikke stor mineralogisk Dygtighed for Dagen, thi jo 
dygtigere en Mineralog er, jo færre vil der forekomme ham 
nye af de hidtil bekjendte Mineralspecies. For den mindre 
Dygtige ville langt flere synes nye, og for Begynderen ere 
naturligviis alle Mineralier nye. 
En ganske anden Sag er det med dem, der efter en 
nøiagtig Undersøgelse vise, at et Mineral — det være sig 
et forud bestemt, der urigtig er antaget som henhørende 
til et andet Species , eller et endnu ikke bestemt — paa 
Grund af dets ydre og indre Ivjendemærker ikke kan hen- 
føres til noget forud bekjendt Mineral, og derfor erklærer 
det for et eget nyt Species'; thi en saadan Fremgangsmaade 
er al Ære værd; men ved at overile sig med at gjøre nye 
Mineralier af gamle, og med at omdøbe disse, fordi de 
træffes paa for dem hidtil ukj endte Findestæder, uden først 
paa det Nøieste at have undersøgt, om de ikke henhøre 
under forud bestemte Mineralspecies, erhverver man sig in- 
gen Fortjeneste af Videnskaben. 
