Geologiske Forholde i Kongsbergegnen. 345 
stændige Omhylninger, idet det ene Skikt ligger heelt eller 
halvt indsluttet i det andet ligesom Kjernen i en Skal, i 
Lighed med hvad man hyppig seer ved Kvartsskiferne, og 
hvorved Uregelmæssigheder fremkomme ikke alene i Strø- 
gets, men ogsaa i Faldets Retning. Ikke sjelden er For- 
virringen saa komplet, at det er aldeles umuligt at hitte 
nogensomhelst Rede enten paa Strøg eller Fald. Som To- 
talbillede har man altsaa: En Rækkc af hyppig vexlende 
Smaapartier, lænet op det ene mod det audet, i Regelen 
meget steilt, ofte næsten lodret, uregelmæssigt begrændsede, 
men dog langstrakte, saaledes at en og samme Hovedret- 
ning for samtlige er bevaret, mangfoldige Uregelmæssigheder 
i det Smaa fraregnede. Hermed vilde denne Egns geolo- 
giske Bygningsforhold fuldstændig være angivet, hvis der 
ikke tillige fandtes endeel massive Forekomster; men disse 
og deres Forhold til de skiktede Bjergarter vil det for Ty- 
delighedens Skyld være hensigtmæssigst først senere at om- 
handle, Jeg skal derfor nu gaa over til at omtale Skifrigheden. 
Hvorledes det i Ahnindelighed taget forholder sig pned 
Skifrigheden i disse ældre Bjergarter, tør jeg ansee for ai- 
mindelig bekjendt. Saaledes veed Enhver, at den i Regelen 
er knyttet til en eiendommelig Grupperingsmaade af de krv- 
stalliniske Bestanddele, den saakaldte Foliation, krystalli- 
niske Parallelstruktur , Parallelt extur, hvilket sidste Udtryk 
forekommer mig at være det meest betegnende og som jeg 
derfor i det Følgende skal bibeholde. Imidlertid har man 
rnaaske ikke altid været saa ganske korrekt i sin Udtryks- 
maade. Strengttaget har man maaske ikke Lov til at 
tale om skifrig Textur; thi ved Skifrighed maa vel egentlig 
kun forstaaes selve Kløvbarheden, Texturen er de rim od det, 
som har givet Anledning til denue Kløvbarhed eller Skifrig- 
heden i Ordets egentligste Forstand. Benævnelsen „ Skifrig,, 
