348 
N. Mejdell. 
forsøge paa at følge den, saa maatte man vel efter den Re- 
gel, at man fra det mere Bekjendte bør gaa over til det 
mindre Bekjendte, først og fremst tage de uforvandlede, 
navnlig de klastiskc Bjergarter for sig og undersøge, hvor- 
ledes Skifrigheden i dem er fremkommen. Men allerede 
ved dem lader det til, at man tænker sig Arbeidet langt 
lettere, end det i Virkeligheden er. Man siger, at Skifrig- 
heden er frembragt ved Tryk, og dog er det strax næsten 
ved fxmste Øiekast indlysende, at Skifrigheden (Kløvbarhe- 
den) ingenlunde afhænger af Trykket alene og i mange Til- 
fælde slet intet har med Trykket at bestille. Det er klart, 
at der her en Komp! ex af Omstændigheder, som maa kom- 
me med i Betragtning. Som saadanne skal jeg blot' nævne 
den Omstændighed, at de nedfaldende Partikler helst vil 
lægge sig med den platte Ende ned, og i det Hele taget 
deres forskjellige Form, Størrelse og Fordeling i Massen, 
den større eller mindre Sammenhængskraft mellem de for- 
skjellige Partikler indbyrdes, den større eller mindre Let- 
lied, hvormed de gi ve Slip paa den vedhængende Fugtighed, 
idet Massen lidt efter lidt tørrer, om de under dette en 
Tidlang befinde sig i en klæbrig Tilstand eller hurtig til- 
haardne o. s. v. - — , Altsammen tilsyneladende Smaating, men 
som dog ikke desto mindre er af megen Vigtighed ved Af- 
gjørelsen af det Spørgsmaal : hvorledes fremkommer Skifrig- 
heden? I endnu større Forlegenhed maa man komme, hvis 
man vil anvende den samme Methode for de metamorphiske 
Bjergarters Vedkommende. Man maatte, naar man vikle 
være konsekvent, sige : Skifrige skal disse kun kaldes, naar 
det kan antages, at Skifrigheden hos dem er opstaaet paa 
samme Maadc som i de uforvandlede Bjergarter. Dette er, 
som let vil kunne indsees, aldeles umuligt at gjemmemføre; 
thi for det første veed man ikke endnu, hvorledes Skifrig- 
