Geologiske Forholde i Kongsbergegnen. 353 
mer det til at indbefatte en stor Deel Forekomster, som man 
ellers pleier at henfore til Gangdannelserne, nemlig alle saa- 
danne, om kvilke man har antaget, at de er fremkomne ved 
„laterale Sekretioner. 44 Dette er nu vel neppe Hensigten, 
men en skarp Adskillelse er vanskelig nok at tinde. Man 
støder paa samme Van skelighed som hyppig ved disse kryp- 
togene Bjerargter: man skulde for at kunne fastsætte Be- 
grebet bestemt kjende Bjergartens Oprindelse, og med den 
er man ikke paa det Bene. Jeg skal først omhandle de 
gangformige Forekomster, som her kan komme i Betragt- 
ning, derefter de egentlige Udskilninger. Foruden de sølv- 
førende Gange, hvis Material efter min Mening for enDeel 
er leveret fra Sidestenen, (se Nyt Mag. f. Naturv. 8de Bind 
2det Hefte), tinder man endnu endeel andre Gangdannelser, 
med hvilke det Samme vistnok heelt og holdent er Tilfæl- 
det. De bestaa hovedsagelig af Kvarts, synes undertiden at 
holde noget Feldspathsubstants intimt indblandet, udsende 
undertiden smaa, ganske tynde Grene, der som et formeligt 
Netværk gjennemsætte Sidestenen, hænge i Almindelighed 
fast sammen med denne, men lade sig ikke desto mindre 
ved sit forskiellige Udseende som oftest tydeligt adskille fra 
den, er af varierende Mægtighed, de mægtigere af dem tin- 
des ikke synderlig hyppig (Sulusaasen, Hausgabelaasen &c.) 
Disse Ganges Oprindelse kan ikke være tvivlsom: Mate- 
rialet er i opløst Tilstand bleven tilført fra Sidestenen og 
har afsat sig i de aabne Bcvner i samme. En lignende Op- 
rindelse kan man vistnok i de fleste, om ikke i alle Til- 
fælde tilskrive de smaa Drummer og Sværmere, som uden 
at staa i Forbindelse med nogen større Gang, saa særdeles 
hyppig gjennemkrydse Skifrene og undertiden er saa smale, 
at man med blotte Øie ikke vilde kunne opdage dem, hvis 
de ikke, mindre tilgjængelige for Forvittring end Skiferen 
23 
