356 
N. Mejdell 
grunden, vil da betænke sig paa at antage, at a er en klump- 
formig indesluttet Masse i b. Men har man tillige Anled- 
ning til at se et Vertikalsnit, f. Ex. efter Linien c d, saa 
vil man finde, at Massen a ligger ganske overfladisk og ne- 
denunder afløses af Massen b. Det er rimeligt at antage, 
at a er den gjenblevne Deel oppe i Overfladen af et større 
Skikt, som altsaa har ligget horizontalt ovenpaa Gneispar- 
tiet 6, medens Skifrigheden, uafhængig af Skiktningen, gaar 
i vertikal Retning og efter det i Egnen almindelige Strøg. 
De forhen omhandlede Uregelmæssigheder i Skiktningen be- 
virke, at man ikke sjelden træffer Lag, som ligge deels ho- 
rizontalt, deels under mere og mindre skraa F aldvinkler mod 
hinanden. Da nu Skikternes Grændseflader ikke er nøiagtige 
Planer, men al tid opvise større og mindre Fordybninger og 
Forhøininger, saa indsees, at de forskjelligste Konfiguratio- 
ner paa Fjeldets Overflade kan fremkomme, idet et og sam- 
me Skikt kan aftegne sig mod det underliggende snart blot 
som en enkelt Stribe, snart som en vidtudstrakt Flade, snart 
med uregelmæssigt formede Konturer. Paa den Maade kan 
man forklare sig mange af disse besynderlige Figurer, som 
man har sammenlignet med Tegningerne paa marmomeret 
Papir, men vistnok ikke alle; de øvrige er Gjennemsnit deels 
af Udskilninger, deels af steilt faldende Skikter af høist va- 
rierende Mægtighed. 
Efterat jeg nu har forklaret, hvorledes det forholder sig 
med Skiktningen, Skifrigheden og de saakaldte Udskilninger 
i de Kongsbergske Skifere, skal jeg forsøge at giveenKlas- 
gifikation af de i denne Egn optrædende Bjergarter efter de pe- 
trographiske Eiendommeligheder og F orekomstmaaden, hvor- 
ved ogsaa de massive Dannelser vil komme med i Betragt- 
ning med Undtagelse af Grønsteengangene, der gjennemsætte 
Kongsbergskifrene paa samme Maade, som de gjennemsætte 
