36 
eftermiddagen, dl de begifva sig till lands med det byte de 
lyckats draga upp ur det fuktiga djupet. Sedan detta W- 
vit aflemnadt ar man Inyo fardig att resa ut med skbtarna. 
SI forglr den ena dagen efter den andra, under stin- 
diga stamplingar emot hafvets harmlosa skaror. Ofta blifrc 
modorna lonta genom en riklig, ofta afven genom en rmga 
flngst. Mlngengang slukar det oroliga, ombytliga hafvet de 
skotar, till hvilka man stallt sin forhoppning och pi hvilkas 
forfardigande man anvandt sin formogenhet. Mlngenging 
drifver det fiskaren i hans lilla bit i morker och storm «t 
i hafvet, mot frammande, okanda strander. Beroende «f 
slumpen och utsatt for odets alia nycker, forlorar skargfirds- 
bon dock aldrig modet. Hemtande af hvarje nederlag ® 
ny erfarenhet, borjar han blott pi nytt och arbetar till dess 
han genom sina bembdanden och forsakelser slutligen, si 
att saga, tvingar lyckan att vara sig bevlgen. 
Lemnande vlra fiskare It sitt bde harute pi klippo^ 
vanda vi Iter till de centralare delarna. Emellertid knm» 
vi ej underllta att pi Iterfarden for en stund landstiga 
afven pi sjelfva Utd. Frojdande oss It den vlrd och det 
skyddande hlgn, som egnas ons enda trad, ett appeltrad, 
styra vi vlra steg direkte upp till fyrblken, ett massivt fyr* 
kantigt torn, hvflket hojer sig pi toppen af on till en hojd 
af omki-. 120 lot ofver hafsytan. Bottenvaningen utgor eh 
magasin hvaruti de vatskor forvaras, hvilka erfordras ©r 
underhlllandet af blkens heliga eld Iret om. Stiga vi en 
trappa upp, komma vi till ett stort rum, visserligen n^ ot 
morkt, men inredt till kyrka, der gudstjenst forrattas hvaije 
glng forsamlingens prest gor en tur hit ut. Ytterligare en 
trappa upp och vi befinna oss i ett ljust, luftigt rum, g en0 ® 
hvars glasvaggar 9 stora lampor utstrlla det ljus, med led' 
ning af hvilket seglaren kan finna sin vag emellan branni 11 ' 
