flit och arbetsamhet kunna de ej jemforas med sin broder 
med finskt tungomal, utan aro alltid fallne for en viss be- 
kvamlighet d& omstandigheterna sadant medgifva. De trottM 
ofta tidigt med att skota sina hemman och ofverlemna den 
emot hog sytning &t sina soner eller svarsoner, m&ngeng&ng 
dock afven &t frammande folk, till stort men for de afvefl 
annars nog hogt beskattade hemmanslotterna. 
Skrock och vidskepelse, dessa skapelser af en upphet- 
sad inbillning och ett omtocknadt forstand, aro sallspordt 
och trolldom och signerier okanda. Fordomsfrihet gor mg 
ofver hufvud gallande och ett godt omdome saknas ej pi 
omr&den der vana och tradition ej f&tt gora sitt maktsprik 
absolut gallande och tystat alia fornuftets invandningar. 
Afven i kladedragten rader en viss propretd. Den «f 
karlarne vanligen nyttjade helgdagsdragten utgores af sortont 
eller langtroja och benklader af svart eller bl&tt vadmal eller 
klade, lifstyck (vast) af brokigt utlandskt ylletyg och ha# 
af filt eller silkesfelb ; vintertid skinnbramad mossa. I ^ var 
dagslag nyttja- de benklader och l&ngtroja af gr&tt vadmil, 
vast af brokigt halfylle och antingen stickad eller som®^ 
mossa. 
Kvinnorna &ter bara, d& de aro kyrkkladda, kladningar 
af svart eller blfitt fmt ylletyg eller siden, ofver ax ^ arne 
brokig sidenduk faststncken frampS, brostet och ofvanp 
denna en, m&ngeng&ng svart men ofta afven i grannaW 1 
pr&lande, ylle eller sidenschal. P& hufvndet hafva de^> 
duk af svart r&silke med l&nga fransar. I hvardagslag ha^ 
de ater kladningar af hemvafdt bomulls-, ylle- eller halfy^ 
tyg, rutiga och randiga i alia mojliga farger samt p& tufvn ' 
det och axlarne brokiga bomullsdukar. 
Fordom r&dde dock en vasendtlig olikhet i klade ’ 
i Korpo och Houtskar. Redan tidigare (pagg. 47, 52) b 
