Si oek deras frojd stor. D4 skumma de och svalla hogt af 
«e ofver sin seger. Sttadigt oroa de Jurmobons lif och 
Sl " ra 8enom sin ombytlighet m&ngenging afven hans hvila 
wn uppmarksam p4 hvarje Tindkast Ier han it deras ft.’ 
Na forsok att fBrdystra hans dag. De gora den endast 
mer stoftande och omvexlingsrik. 
**m m «W, men irra vi oss? Stt vi verkligen 
L! nT„,° „ Se “ by? Befinna 71 088 * ^i-aremidt 
ZZ 1 Srtyg ’ hTiIkas 8irii S t «tskurna, an forgylda, 
namn vi tydligt kunna urskilja? Nej vi irra oss 
fc I.’ SU PS 1884 mark och “PPtScka till vdr forvdning 
fowl- d6lT ’ kvarna mes och uthusens icke ens till 
mm e, ett namnbrade, som forut tillhort n&got far- 
, reSter af de som fbrolyckats bland 
stant nan * ^ ^ durmo b° n kara minnen af ett ba- 
iy ^ ^ g med kans & oda vanner: v&goma oeh vinden. 
allt h ?ad raSar ’ &skan rullar och hafvet d&uar, d£ ar 
ga mndt ol° Ch anda har P& Jurmo * ™relse. Kvmnorna 
% sina r WDg dD att Se 0m ej hafvet ra ojligen kommer 
saadas med* 1 ^ strand en med n&gon g&fva och mannen 
seg]are ( som r^IT ^^ are ’ fdr att s ®ka upptacka om n&gon 
Och se de as i-** ^ ^ stor men och ovadret, skulle synas. 
%t farjl JUngeIden ett ogonblick lyser upp hafvet, 
% sig jV 0 ® af /tormen drifyits ur sin kosa och fdr- 
^ofyes och h &n .^oaingarna, d & vet Jurmobon att hjelp 
%er u t S j n f? ar a ^ en Senast villig att lemna den. Han 
ej 8tor ®en, e - h ^ 8edan han last sitt » Fader ^r“, kan 
^ar uti, j a i h 6t ’ ej den han hvaije ogonblick 
traff ar h ° n ° m n ^ gon fruktan. VSl fortrogen med 
^ d iorfva f J n ° m ° Ck ytterst sa Han n&gon olycka under 
^er och stor^* ^ ed Saker kand styr han sin b&t trots 
rm emedan branningar och vrakspillror, och 
