forse egna ugnar. Afven jern antraffas i Korpo. Rikligast fore- 
kommer det i Hvasby der grufva blifvit oppnad och malmbru- 
ten. Grufvan, som byser s. k. svartmalvn (magnetisk jernmalm) 
inmutades 1845 ocb belades 1846 med arbete af bergsconduc- 
tor C. G. Laureus. Anda till 185a brot denne har n&got ofver 
2,000 Sk® malm Hrligen. Derefter stod grufvan ode till 1860 
d& DaMsbruk arrenderade densamma. Sedan for brukets rak- 
ning 5,487 Vs Sk® malm brutits nedlades arbetet &nyo 
1863. Om detta skedde i foljd af ogynnsamma konjunkturer 
eHer berodde p h malmens beskaffenhet ar mig obekant, di 
det varit mig omojligt att n&gonstades erh&lla en kemisk 
analys af malmen. Grufvan star allt fortfarande ode. - 
Jordmanen bestar hufvudsakligen af lermylla och sandjord 
afvensom pa nagra stallen af svartmylla. Stranderna bekla- 
das a! yfviga alar, kullarne af bjork, asp samt ronn och 
hogre upp ses granskog och resliga furor hoja sig la^ 
bergens sluttningar. Till och med ekar forekomma ph n&gr* 
stallen, dels enstaka sasom pa Korpogard, Galtby, Finn 5 * 
Havonkak holme under Ofvensor by och Basl5 vid 
Korpostrom, dels bildande formliga skogsdungar sasom 
Stromma hemman i Korpo. Dalderna upptagas af akeroch 
ang. Ju langre ut i fen yttre skarg5rden man begifver sig de 
sto flackare och kalare blifva holmarne, klipporna mer sterila 
och marken allt mer och mer tackt af ljung och nodvuxa* 
langs jorden krypande enbuskar. Kommer man ratt 1&$ 
ut ser man fortfarande langs stranderna albuskar och h& r 
och der en dunge af laga knotiga bjorkar hoja sig, men dess* 
utgora ocksa numera nastan de enda representanterna 
skogen. Akrarne forsvinna har ute mer och mer. && 
hemman eger icke eng&ng en liten potatistappa. Anga^ 
blifva afven allt sallsyntare, men det gras, som sticker U P? 
ur den tunna jordskorpan, ar sa mycket frodigare och 
