122 
bifoga n&gra upplysningar om allmogemalen i Korpo och 
Houtskar, ehuru nogsamt markande att, fastan frSn tidi- 
gaste barndom van att hora dessa dialekter, min kannedom 
om dem och deras egendomligheter likval i manga stye- 
ken tor vara bristfallig *). 
I. Ljudiara. 
1. Yokaler. 
a) Enkla vokaler. 
Likasom i svenskan hafva de enkla sjelfljuden afven i 
dessa aHmogemM tvenne varden ett langt och ett kort 
Om ock skriftspr&ket ej har behof a f att med skilda tecken 
angifva nar en vokal har ett l&ngt eller nar den har ett 
kort uttal, ar detta dock en oafvislig nodvandighet for all* 
*) Vid ntarbetandet af denna ofversigt har jag si troget so* 
mojligt foljt samma plan som D.r Frmdmthal i sin afhandling ,<* 
syenska allmogemllet i Nyland“. Harvid har jag icke kunnat andgi 
att pi sina stallen ordagrant Itergifva regler o. d. nr namnda arbete, 
da jag ansett dem ej knnna tydligare affattas an hyad der skett D* 
Korpo och BoutskSrs dialekter, ehnru temligen olika, dock hafva my clet 
gemensamt, hafya de, om ock med fara for att tydligheten derigenoo 
kunde komma att lida, blifyit behandlade samtidigt. Harvid fdljes «*- 
8< tt T ^ eU aU ° rden * allmoge:n&len alltid skrifvaS 
betecknandet af samma ljnd. Salunda tecknas t. ex. v-lj“ det 
alltid med v, aldrig sasom det ofta sker i svenskan med f, fr eUer 
hv; k- ljudet alltid med k, aldrig c eller q; j-ljndet alltid®** 
j, aldrig med g, gj, hj eller lj; sch-ljndet alltid med i aldrig 
sk, sj, stj, skj eller sch t. ex.: go (sjo) snk, (sjuk); 5ng-ljudet allti 
med n, aldrig med ng, g eller n t. ex. marjg (mlnga), tut|g (*“*> 
