167 
r« Ui\gsamt U vava, int vild hon an gobbin sku gdra ndn 
imtol o inmdro sotn on vd vist on n6g rad for hed . 0 
so lata on rdtt pa 'n all gdmbiast tjoln hon hadd, tjdra ’« o 
ntta ’» i fjadror o Hadd tjoln pd sig o gdr ti slogs bdlett 
gotoin. Mr on henta fast 'n lleiv on dpp l et Mgt ire o 
ymnfran sir on Mr gobbin stdlder seg tel ti hugg en vcev- 
To ’n hadd huggt pdr kanur, gala tjdn\gen frdn tride: 
Hugger tu en bdm, 
So f dr tu en ddm. 
dw vd e? frdga gobbin , som n\ga vist vannfrdn toko rdpand 
o blei bora heilt hepin ti Mr toko Idt i slogen. 
Hugger tu en bdm, 
So far tu en ddm. 
ropa tjar(\gen ater. To valta gobbin dpp mot tride vannfrdn 
ndn brdist , men nar ’« sag bara fjddrona av tjdrr\gens 
W, trodd ’w an he vd en stdr foul, som shreik. Int ska 
) som sldje vili viss i, hugg jennan vann foulana sjolv rd- 
som tyckte att det yar trakigt att ySfva, icke ville hon att gubben 
^ s gora henne nagon vafstol och fintlig som bon var, yisste bon nog 
* h5ri6r - Hon B5kt e nemligen upp den allra Sldsta kjoln hon hade, 
den och rnllade den i fjadrar och kladde kjorteln pa sig samt 
bo# * C ^ er gubbeQ ^ skogen. Nar hon uppbann honom kief 
“PP i ett hogt trad och harifran ser hon hura gnbben bereder 
4 1 hngga en vafbom. Da han hade huggit nagra spaner ropade 
^frintradet: 
•Hugger dn en bom, 
Sa far da en dom“. 
PsudeT fragEde gubben ’ 80m icke ™ ste hvarifraB ett s5dant ro ‘ 
° m ’ ntaa blef kel t hapen att hora en sadan iat i skogen. 
„Hugger du en bom, 
top ide s a far du en dom", 
hordes ****? * Dy °‘ m tittade & nbten Q PP mot trSdet hvaTifran r5steQ 
trodd e ’ W, Q ^ ^ ick ® sag na S ot annat aQ fjadrar na pi gummans kjortel, 
det rar en stor figel som skrek. Icke ma na den, som hay 
