191 
2. Harpans Kraft. 
(Mel. se musikbil. n:o 2.) 
(Si Mil ord som melodi upptecknad i Korpo. Ar en af de meat 
Viddt folkrisor i Sverige, ehuru till text och ton nigot olik den har 
meddelade ; man jemfore blott de af Arwidsson i hans sv. fornsanger un- 
der na> 149 meddelade uppteckningarna, densamma. Afven i Danmark 
iiBee en motsvarande folkvisa). 
1- Och jungfrun hon sitter i buren och grAter 
Och ungersven frAgar: „hvad ar det for en lAte?“ 
„Min allra hjertanskara, hvi sorjer hon sA?“ 
»0ch soijer du derfor att du ar for unger? 
Och sorjer du derfor att gullkronan skall blidig fort unger?* 
»Min allra hjertanskara o. s. v. 
»0ch soijer du derfor att jag ar for ringa? 
Och soijer du derfor att gullpengarna ej klinga?“ 
4 - »Jag soijer, jag soijer, jag soijer alltsA, 
Att jag skall mAst drunkna pA denna vida A“. 
5 ‘ »0ch jag skall lata bygga en bro utaf brader, 
SA att min karesta kan rida derutofver*. 
»0ch femtio man skola for och efter rida, 
Och femtio man skola ga pa hvarje sida“. 
Och jungfrun af sorg sig ned af broen springer, 
Och ungersven ej visste hvart jungfrun fbrsvinner. 
• Och ungersven talte till tjenaren sin. 
” nu och soken sorgeharpan min“. 
Och forsta slaget han pA sorgeharpan slog, 
% sjelfva Necken pA vattnet och log. 
