200 
Begynte lilla b&ten att sjunka till grand, 
Jag vagar mitt lif for en skim jungfru. 
7. Svennens svek. 
(Mel. se Album utgifvet af Nylandingar VI.) 
(Visan upptecknad i Korpo. I sv. forns&nger 124 B. anfor if 
widson denna visa enl. en uppteckning fran Ostergothland, och Otijerh 
Afzelius i sv. folkv. n:o 76 under titteln B Vedergallningen“ i uppteck- 
ning fran Vestergothland och Vermland. Enl. D:r RcmcUn forekommer 
den afven i Osterbotten och under sist anforda tittel finnes den medde- 
lad i „ Album utg. af Nylandingar VI“, fran Nyland. Enligt den Nj- 
landska uppteckningen vedergalldes svennen for sitt svek pi det sitt 
att jungfrun lat hugga hufvudet af honom). 
1. „ Christ gifve! att allt vatten vore vandt uti vin, 
Och stenarna vore brod, 
Och jag finge blifva allrakarestan din 
Min hjertelilla mo“. 
2. „Och ar det nu s& att du sager till mig 
Min hjertelilla mo. 
S& g&nge du forst for min faders dorr 
Att bedja der om lof“. 
3. „Och jag har varit for din faders dorr, 
Men de svarade mig nej. 
Skona jungfrun tager nu rM af sig sjelf 
Och foljer ur landet med mej“. 
4. „Och om jag tager r&d utaf mig sjelf 
Och foljer ur landet med dig 
Nar du blifver herre och hofvitsman, 
DA kan du val svika mig“. 
