207 
Bonden han skulle till timmerskog fara, 
Faleri, falero, faralalla lej, 
SA fick han hora krAkan gala, 
Faleri, falero, faralallalej. 
Och bonden sprang hem och blef sA radd, 
Faleri, o. s. v. 
„Aj krAkan ville bita mej“. 
Faleri, o. s. v. 
Och gumman hon svarade med en tand: 
„Nej aldrig biter krakan man“. 
Och bonden satt bAgen emot en rot, 
SA pilen for dess hjerta emot. 
Och bonden satt bAgen emot en sten, 
SA pilen for till dess hjertegren. 
Och bonden satt bAgen emot sitt kna, 
SA skot han den kr&kan Mn hogsta tra. 
Af hufvud sA gjorde han kyrkoknopp, 
Af nabben sA gjorde han tunnetapp. 
Med vingarna tackte han all sina hus, 
^ talgen sA stbpte han tolf pund ljus. 
Med kottet sA fylde han tunnor och kar, 
Forutom den surstek som gomdes At mor. 
Af skinnet sA gjorde han all sina skor, 
Forutom de tofflor han skankte At mor. 
Af fotterna gjorde han dyngegrep, 
Af tarmarna gjorde han starka rep. 
