210 
Och karingen dansa och folket det log, 
Hon hoppa p§. golfvet langt varr’ an en ko. 
Nar karingen var kommen Mn gastabud. 
I de tya &terstaende verserna skildras de vlidliga folj- 
derna af gummans danslystnad, hennes hemfard och mote 
med gubben, men allt detta beskrifves alltfor naivt och 
drastiskt for att har kunna inforas. 
i elaka bondhustru 
torde enl. D:r 1 
1. Det bodde en bonde i granng&rden v&r, 
Men mark hur det gick; 
Han tog sig en hustru forledet Sr, 
En djefvnl han fick. 
Hon svor och hon larma, 
I huset hon garma, 
Med mannen den arma. 
Hon gaf honom litet mat, 
Men bannor och hat. 
Tank en s&dan krabat! 
2. En dag det sig sa oformodeligt hand, 
Att bon slog af grytan en fot. 
Karingen genast till brandstaken rand, 
Lopp mannen emot. 
Men han kunde ej lida 
Ej heller forbida, 
Att ryggen skull svida. 
Han tog henne i sitt lopp, 
