223 
Det skulle nemligen hafva varit tvenne broder, som besloto 
bygga en kyrka i Korpo. Om platsen der den skulle 
stfi kunde de emellertid ej komma ofverens. Den ena ville 
hafva den pi Norrskatan, den andra pi den plats den nu 
innehar. De blefvo osams och begynte kasta stenar pa 
hrarandra, den ena frln prostberget (der annu ett jettekast 
ntvisas slsom stod for sagnens trovardighet), den andra 
Wn norrskatan. Lange kastade de utan resultat. Slutli- 
gen anstrangde prostbergsjetten alia sina krafter, valde den 
*torsta sten han narmast fick tag uti och slungade den 
®ot norrskatajetten si att denne stupade knall och fall. 
aftalade prostbergsjetten med Korpoboarne att de skulle 
fara honom behjelplige vid byggnadsforetaget. Stora stall- 
nmgar byggdes derfor frln bergen i den s. k. klockarhagen, 
wh langs desse transporterades stenarne till kyrkan. Under 
natten byggmastaren arbetade alldeles ensam framskred 
^etet dock ofantligt mycket hastigare an under alias ge- 
®ensamma anstrangningar om dagen, hvarofver Korpoboarne 
^ begynte kanna sig hogst Ingsliga till mods. Kyrkan 
alkades emellertid sin fullandning, men da jetten skulle 
p| tomet, loll han ned och knackte nacken*). 
*) Mahanda ar det denna historia, som foranledt kansliradet 
***'• Vi rmoensis in Finlandia territorii memorabilia pag. 12, till 
Bf J andet att kyrkan blifvit flyttad hit ifran Houtskar. Han sager 
k \ • Tein P lum toti parted® commune, qrod primum in Houtskiar 
eat ^ Tldem in Halso-rede fundatum fait, deinde eo loco, nbi hodie 
* ex saxis & lateribus conditum est, prcecipuae sumptibus anti- 
famiUSB Bjelkorum ’ «ni tota fere Korpo ante reductionem 
acni t“. Att familjen Bjdke skulle bekostat kyrkans uppforande ar 
idlest, da denna familj forst 1608 kom i besittning 
‘ Lika grundlost synes pastlendet om kyrkans flyttning 
tinstone s& vidt jag om saken kunnat inhemta. 
