177 
fonnigi mamliblerjia med don skarpa spetsen tydligt öfvcrskjiitande 
labnnn. Antennerna iiro fastade emellan mandiblerna oeli ögonen; 
de äro ungefär af lialfva kroppens liingd, lO-lodade , skaftet tjockt , 
2:a leden tjockare och betydligt längre än 3:c, som är aflAngt- 
oval;^de följande bilda en sträng, som är mycket kort med tätt 
hopstående lina leder; klubban är afläng, hårig, sista leden nägot 
längre än de 2 nästsista som äro lika stora , ej transversclla. 
Protliorax är transversel , smalare än coleoptcra, till hvilka den 
Tid basen sluter sig omedelbart; dess sidokant är smalt afsatt, af- 
smalnande emot spetsen, som är iirbräddad med utdragna fram- 
hörn, vid basen med en bugt på båda sidor om scutcllen, som är 
balfrnnd , tydlig , liggande tätt emot elytra. Dessa iiro 3 gånger 
så långa som protliorax, med tydlig tnberkel på skuldran, försedda 
med smala epipleurcr och regelbundna imnctstrimmor. Abdomen 
iir sammansatt af 5 ventral-segmenter, af hvilka det första är nä- 
ra lika långt som de öfriga, hvilka hafva djupa suturer. Frambe- 
uens höfter äro tvärliggande, ovala, ej märkbart utstående från de 
iippna höftpannorna, femligen bredt åtskilda, de medlersta äro half- 
runda oeh. liksom de tvärliggande, på bakbenen åtskilda af ett be- 
tydligt mellanrum. Låren äro ej klubblika, försedda på balmidan 
imal en ränna för tibiernas upptagande på liakbenon, något öfver- 
skjntande elytras sidokant; trochantiner .saknas men trochanterna 
äro tydliga, i spetsen snedhuggna, ej stödjande. Tibierna äro vid 
basen smala, nägot vinkligt dilaterade nedom midten , .sporr.arna 
fina. Tarserna äro kortare än tibian , hetcroniera , l;a leden otyd- 
lig, 2-4 lika stora rundade, ej tlikiga, sista nästan lika lång 
som de öfriga tillbopa, beväpnad med temligen starka klor. Epi- 
mera mesothoraeis gå ej ned till mellanbcnens höfter, mesoster- 
num har i framkanten 2 ät.skilda gropar, hvari frambenens höfter 
upptagas; baktill är det genom en tydlig sutur afsatt frän meta- 
sternnm, hvars episterna äro fria, bakåt något afsmalnaude, epi- 
mera syidiga vid sidan om bakhöfterna, som derigenom afski^as 
från elytras epipleurer. Prosternum har bakom höfterna ett ut- 
.språng, som är något bredare i spetsen och hvilket lägger sig 
emot den främre oeh öfre deden af mesosternnm. 
Den enda tillhiirande Europeiska arten förekommer i svampgr 
under barken af träd. 
1 C. orhiculaius : Obovato-orbieularis , nitidiis, oninium 
snbtilissime pnbescens, siibglaber, niger, antenuis , 
elava elongata nigra, pedibusque ferrugineis; protbo- 
race basi utrinque sinnato , angulis posticis obtnsi- 
nscnlis; elytris sat forlitcr pnnetato-striatis. Long. 
A lin. 
KHhhila orhiculata C4yll, Ins. Sv. I. 242, 32. 
23 
