195 
na mycket korta, 3-ledadc, slutleden längre än de 2 öfriga tillhopa. 
Prostornum har ett kort utsprång bakom framhöfterna , som lägger 
sig i en fördjupning framtill på mesosternum. Mesoplenra gå ned 
till mcllanbenens höfter; trochantinerna små. Epis terna metatho- 
racis äro fria, epimera baktill utvidgade. 
Denna familj hänföres af nyare Systematici till Brachelytra , 
med hvilka den öfverensstämmer i de korta elytraj men byggnaden 
af antennerna som kunna upptagas i en lateral grop på prothorax , 
prosterni utsprång, de transversella framhöfterna och de långsam- 
ma rörelserna synas mig anvisa den en naturligare plats i bland 
Clavicornorna. 
Genus Micropeplus Latr. 
Er. eod. Omalium Gyll. 
Antennas prothorace breviores. Mandibulae sub labro 
occultte. Prothorax transversus. Scutellum baud parvum. 
Elytra lineis elevatis instrueta. Abdomen inflatum. 
Hufvudet är temligen stort, transvcrselt ; ögonen runda, nå- 
got utstående ; pannlisten ofvanför antennernas insertion svagt 
upphöjd. Clypens är genom en tvärlinja tydligt afsatt från pan- 
nan; labrum smal, nedhängande öfver de små, inslagna raaudi- 
blerna; palperna ytterst korta; hakan stor, horuartad, bred, fram- 
åt afsmalnande. Antennerna äro korta, så att de endast räcka 
till midten af prothorax, de 2 första lederna tjocka, klubban run- 
dad. Prothorax är transversel , sidorna afsmalnande ; skifvan för- 
sedd med flera insänkuingar , framhörnen spetsigt utdragna. Scu- 
tellen är temligen stor, triangulär. Elytra hafva åtminstone 3 tyd- 
liga , upphöjda lister. Abdomen är liksom uppblåst och försedd 
med många djupa gropar; hannen har sista ventral-segment eraar- 
gineradt i spetsen. 
Arterna af detta slägte lefva nästan uteslutande i slamm 
vid stränder af åar och bäckar; i spilluiug har jag aldrig träffat dem. 
1. M . porcatus: Subo valis, levitor convexus , niger, opa- 
cus , antennis , capitulo fusco pedibusque brunneis ; 
prothoraco are olat o ; elytris inter lineas elovatas pro- 
funde punetatis; abdomine segmentis 2 — 5 proftmde 
4-foveatis. Long. 1 lin. 
Er. Gon. et Spec. Staph. 911. 1. 
Stapliylinus porcatus Fab. Ent. Syst. I. II. 530. 56. 
Omalium porcatum Gyll. Ins. Sv. II. 211. 12. 
Ej sällsynt i mcdlersta och södra Sverige. 
