245 
2. D. pygnucus: Piccus, l»vis, ciytris striis dorsalibus 
subtilibus, elevatis. Long. 1 | — 1 ^ lin. 
Er. K;if. d. Mark. 11. 6t58. 2. 
Hister pygnucus Lin. Faun. Sv. 441. Gyll. Ins. Sv. 
I. 94. 25. 
Sällsynt i myrstackar i medlersta och södra Sverige. 
Genus Paromalus Er. 
Hister Gyll. 
Labrum transversim lincare. Frons depressa , lateri- 
bus oxplanata. Antenn» sub frontis margine laterali de- 
planato, pone mandibularum basin insert» ; in fovea media 
laterali juxta coxarum basin sita recept». Prothorax an- 
gulis anticis haud rotundatus. Ti bi» antic» angulato-dila- 
tat», dontieulat», tarsos anticos exeipientes ; postic» line- 
ares, inermes. Prosternum antice lobato-produetum, lineis 
longitudinalibus impressis nullis. Mcsosternum antice emar- 
ginatum. Corpus oblongum. 
Erån föregående slägten lätt skildt på den utplattade pannans 
sidokant. Hufvudet är indraget i prothorax , så att ögonen äro 
dolda af dennes framhörn; pannan är nästan insänkt, på sidorna 
utplattad öfver antenn-skaftet; niandiblerua äro något framstående; 
labrum smal. Prothorax är urbräddad i framkanten med spetsigt 
utdragna framhörn, sidorna tint kantade, basen bredt rundad. 
Seuteilcn är ej synlig. Elytra sakna alla strimmor utom kantstrian, 
som ligger på epipleura. Pygidium är kullrigt, med ytterst fin 
punetur. Prosternum har framtill ett kragformigt utsprång, som 
är bredt afrundadt i framkanten, och upptager hufvudcts undre 
sida; de långs rnidten gående linjer, som finnas hos de 3 före- 
gående slägtena, saknas här alldeles; bakom höfterna är det för- 
sedt med en kort process, som ärafrundad i bakkanten oeh lägger 
sig i en motsvarande bugt på mesostermim : metasternum har en 
bågformig intryekning pä livarje sida bakom mellanbenens höfter. 
Erambenens t i bier äro bågböjda , utvidgade nedom rnidten med 
några få tänder men tydlig apieal-sporre ; pä framsidan hafva de 
en ränna livari tarserna kunna inläggas ; de medlersta benens 
tibier äro nästan jomnsmala, med få, fina tänder; bakbenens äro 
linjesmala , obeväpnade. 
Kroppen är af en alläng form, föga kullrig, svart eller beck- 
brun; de båda till vår Fauna hörande arter, lefva under barken 
af träd, i synnerhet löfiräd; do likna till utseende Platysomerna 
oe.li göra öfvergåug till Tcretrius i följande grupp. 
