9 
gitudine sequalibus, unguiculis validis. Metasternum an- 
tice fovea profunde impressa et utrinque marginatum. 
Kroppen ar mera långsträckt än hos föregående slägten; huf- 
vudet med tem ligen stora, något framstående ögon. Palperna äro 
korta, dess sista led mycket mindre än nästsista. Labrum är trans- 
verselt linjesmal, i framkanten urbräddad och cilierad, ej betäc- 
kande spetsen af mandiblerna. Prothorax är nästan fyrkantig, vid 
roten mycket smalare än täckvingarne, vid basen med djupa gro- 
par och inom sidorna försedd med en djupt intryckt linja, som 
löper parallell med den fint crenulerade sidokanten. Täckvingarne 
äro försedda med upphöjda ribbor, afsmalnande emot spetsen. 
Bakbenens tarser äro längre än tibierna, dess leder ungefär af lika 
längd, klorna starka. Prosternum är kantadt på sidorna ända 
framom höfterna, dess bakkant något urbräddad. Metasternum 
har en djup grop straxt bakom de medlersta höfterna, på sidorna 
om h vilken ligger en smal kant, som böjer sig något utåt sidorna. 
Bakhöfternas skifva betäcker ej fullt de 3 första ventralsegmen- 
terna, samt saknar tandformigt utsprång i bakkanten. 
Genom strueturen af prothorax, elytra och ben allägsnar sig 
detta slägte lika mycket från föregående genera, som det i sådant 
afseende erinrar om Hydroclius bland 1’alpicomia och Limnius 
inom Amphibii. 
1. B. elevatus: Oblongus, pallide testaceus; prothorace 
basi foveolato ; elytris nigro-lineatis, striato-punetatis. 
Long. 2 lin. 
Dytiscus elevatus Panz. Faun. Germ. 14. 9. 
Haliplus elevatus Gyll. Ins. Sv. I. 545. 1. Er. Käf. d. 
Mark. I. 183. 1. Aubé Spec. Hydr. 4. 1. Schdte Danm. 
El. 587. 1. a. 
Enligt Gyllenhal skall denna art vara funnen i Lappland af 
Forsström. 
Familia Dytiscidse. 
Antennte 11-art.iculatie, sub frontis margine insertse. 
Elytra haud striato-punetata. Pedes postici coxis haud 
laminatis, femorum basi libera. Epimera mesothoracis me- 
tasternum inferne haud attingentia. Episterna metatho- 
racis triangularia, inferne coxas saspissime attingentia. 
Coxte anteriores parum distantes. 
Hufvudet bäres något lutande, ögonen äro temligen stora och 
framstående, rundade. Antennerna äro 11-ledade, lastade under 
pannans sidokant, vanligen räckande öfver bakkanten af prothorax, 
som alltid är urbugtad i spetsen, dess framhörn omfattande ögats 
hakkant. Prosterni utsprång är aldrig tvärhugget i spetsen, utan 
