103 
Sphceridiurn marginatum Gyll. 1. c. Er. Käf. d. Mark. 
I. 215. 2. 
Lika allmän som föregående. 
Genus Cercyon Leach. 
Sphseridium Gyll. 
Prosternum linea media elevata. Mesosternum alte 
carinato-elevatum. T i b i se dilatatae, spinulosse, calearibus 
distinctis. Femora antica pubescentia, apice glabro. Ab- 
domen segmento l:o longiore, medio linea elevata. 
Clypeus är i framkanten bågböjd eller svagt urbraddad. An- 
tennerna äro 9-ledade, skaftet långsträckt. Maxillar-palpernas sista 
led är ungefär lika lång som nästsista; hakan nästan fyrkantig, 
vanligen något insänkt mot spetsen. Pannan är ej genom sutur af- 
satt ifrån clypeus, kullrig. Scutellen är långsmal, triangulär. Ely- 
tra äro försedda med 10 strior, som stundom mot sidorna och i 
spetsen blifva otydliga. Låren äro korta, hoptryckta, det första 
parets fint pubescenta på framsidan med undantag af spetsen. Ti- 
bierna äro något dilatcrade utåt spetsen, tydligt lintaggiga, med 
starka sporrar. Prosternum har en svagt upphöjd köl långs mid- 
ten; mesosternum starkt kölformigt uppskjutande emellan höfterna. 
Abdomens l:a ventral-segment är längre än hvardera af de öfriga, 
i midten 1'örsedt med en fin median-köl. 
Hithörande arter äro af ringa storlek, på öfre sidan kullriga, 
utan behåring, af en äggrund eller kort oval form, till lärgen 
svarta, elytra mot spetsen i större eller mindre utsträckning röda 
eller gula. De tlesta lefva i spilluing, några förekomma nära vat- 
tenkanten i slamm och under ruttnande växtämnen. 
Larven af C. liltvrale träffade jag tillsammans med imago un- 
der rutten tång vid halskusten. Den är af samma form, som öf- 
riga kända Palpicorn-larver, nemligen långsträckt, något bredare 
bakom midten, smutsgul, hufvud och protkorax glänsande, men 
för öfrigt matt, läderartad. Hufvudet är smalare än prothorax, 
äggformigt, baktill bredare, hornartadt, pannan plattad med 2 djupa 
panniåror, som löpa ut till framkanten, hvilken är tvärhuggen. 
Antennerna äro kortare än mandiblerna, 3-ledade, sista leden kor- 
tare och smalare än de andra båda. Mandiblerna äro sikelformiga, 
skarpa i spetsen, beväpnade med en hvass tand på insidan. Maxil- 
lerna äro längre än antennerna, gängleden tvärliggande, skaftet af- 
långt, längre än palper och palpstycke tillhopa; de förra äro 3- 
ledade, lederna aftagande i tjocklek, alla transversella liksom palp- 
stycket, som har en kort rudimentär flik. Hakan är kort liksom 
läppen, hvilken har 2-ledade palper och en kort tunga i midten. 
Strupen är kullrig med en djup ränna, som nära framkanten ut- 
sänder en gren till hvarje maxill. Prothorax är hornartad liksom 
mesothorax, halfcirkelformig, ljusbrun med fin medianlinja och liera 
rundade intryck ningar på sidan; prosternum är hornartadt, men 
