128 
bus parvis. Prosternuin antice lobato-productum caput, 
inferne obtegens, postice processu brevi in fovea mesn- 
sterni recepto instructum. Acetabula anlica aperta. Ab- 
domen segmentis 5 ventralibus, 2 ultimis Iiberis compo- 
situm. Corpus seepissitne senescens ; pube subtili ob- 
ductum. 
Kroppen är af en aflång form, oftast mer eller mindre me- 
tallglänsande, beklädd med fina mjuka hår. Hufvudet är perpen- 
dicnlärt, insänkt i prothorax till ögonen som omfattas af dennes 
spetsiga hörn; antennerna äro fastade nedtill vid ögats inkant, 
hos våra Skandinaviska slägten 11-ledade, de 2 första lederna 
något tjockare än de följande, de sista småningom något incrasse- 
rade, sista längst; de räcka ungefär till midten af prothorax. 
Denne är på sidorna kantad, framkanten i midten något utdragen 
med spetsiga framhörn, baktill sluter den sig omedelbart intill 
täckvingarne, hvilkns skuldror oinfattas af de spctsvinldiga bak- 
hörnen. Scutellen är mycket liten. Elvtra försedda med puncte- 
rade strior, epipleurerna smala men tydliga, omfattande abdomens 
sidor. Benen äro långa, alla höfterna skilda åt vid basen, de 
främre nästan klotrunda, utstående ur höftpannorna, de bakersta 
äro äggrunda, bredare inåt, ej uppnående sidokanten, rörliga; lå- 
ren äro temligen grofva, nästan spolforraiga, något tjockare emot 
spetsen, de bakersta räcka långt ö f ver elytras sidokant, samt 
kunna ej upptagas i höfternas bakkant, trochantererna små , ej 
stödjande; tibierna äro smala, utan taggar eller apical-sporrar: 
farserna äro 5-ledade, sista leden mycket lång; något tjockare emot 
spetsen, beväpnad med starka och långa klor. Prosternuin är 
framtill kragformigt utdraget, döljande luifvudets undre sida, 
baktill försedt med ett kort utsprång, som lägger sig i en mot- 
svarande fördjupning af mcsosternum. Abdomen är sammansatt 
af 5, ungefär lika långa ventral-segmenter, af hvilka de 2 sista 
äro fria och rörliga. Episterna metathoracis äro linjesmala, fritt 
liggande; epimera mesothoracis stödja sig nedtill vid trochan- 
tinerna och metasternum. Det första benparets höftpannor äro 
baktill öppna. 
De slägten som tillhöra denna familj äro af obetydlig storlek, 
tröga i sina rörelser; de uppehålla sig merendels i floder och 
bäckar, der man träffar dem på undre sidan af vattenvexters blad 
eller oftast under den ojemna ytan af stenar, i livilkas små för- 
djupningar de haka sig fast med sina starka klor och livarest man 
älven träffar larverna. 
Dessa, som tillhöra slägtet Elmis erinra om Silpherna, genom 
sin kroppsform; de äro äggrunda, bakåt tillspetsade, på öfre si- 
dan kullriga, på undre platta med åt sidorna utdragna segmenter. 
Hufvudet är litet, perpendieulärt, upptaget i en utskärning af pro- 
thorax, läderartadt, med 5 oceller på hvarje sida, clypeus ej af- 
satt, men labrum stor, hornartad, fyrkantig, betaekande man- 
diblerna. Dessa äro små, hornartade, med trubbig, 2-tandad spets, 
på insidan i midten urholkade. Maxillerna halva lång, temligen 
