170 
cem versus vix angustatus, serie dorsali 4- vel 5-pun- 
ctata, seta laterali in linea marginali inserta. Abdomen 
lateribus parallelis. Tibiae omnes spiuuloste. Tarsi po- 
stici articulo l:o 2:o longiore, 5:o sequali; antici in utro- 
que sexu simplices. 
Från Philonthus skiljer sig detta slägte endast i följande hän- 
seenden : hufvudet har en smalare hals, är af en långrund form, 
med bred hjessa, små, rundade ögon; inaxillar-palpernas sista led 
är tydligt längre än nästsista, sylformigt tillspetsad; prothorax har 
större längd än bredd, dess sidor nästan räta, knappt smalare öf- 
ver spetsen än vid basen; abdomen är jemnsmal; framtarserna 
hos båda könen enkla, baktarsernas l:a led ej längre än sista; de 
lefva ej i spillning, utan uppehålla sig på fuktiga ställen under 
mossa, stenar, nedfallna löf o. d. 
1. G. vernalis: Elongatus, niger, nitidus, antennis basi 
pedibusque testaceis; elytris prothorace serie dorsali 
4-punctata fere brevioribus, nigro-piceis, minus crebre 
punctatis. Long. 2 2 / 3 lin. 
Staphylinus vernalis Grav. Mon. 75. 67. Gyll. Ins. Sv. 
II. 332. 48. 
Philonthus vernalis Er. Gen. et Spec. Staph. 478. 73. 
Ej sällsynt i medlersta och södra Sverige; lefvande har den 
en angenäm moschus-lukt. 
2. G. splendidulus : Elongatus, piceus, antennis, ore, pe- 
dibus segmentorumque ventralium marginibus testa- 
ceis; prothorace serie dorsali 4-punctata; elytris minus 
dense, fortius punctatis, prothoracis longitudine. Long. 
2 — 2 */a Hn. 
Staphylinus splendidulus Grav. Micr. 41. 60. Gyll. Ins. 
Sv. II. 348. 64. 
Philonthus splendidulus Er. Gen. et Spec. Staph. 478. 84. 
Var. Obscurior, antennis apice fuscis. 
Staphylinus nanus Gyll. Ins. Sv. IL 347. 63. 
Utbredd öfver hela Skandinavien; lefver under barken af 
löfträd. 
3. G. aterrimus: Elongatus, niger, antennis basi pedibus- 
que fuscis; prothorace seriebus dorsalibus 5-punetatis; 
elytris prothorace paullo longioribus, sat fortiter pun- 
ctatis. Long. 2 lin. 
