146 
tilius punctato-striatis , interstitiis »qualibus, sutura 
postice obsoletc cavinata. 
Cvrculio ilJc»rMr/«7/s Fab. Syst. El. II. 530. 135. Gyll. 
Ins. Sv. III. 296. 26. 
Bari/notus Mcrcuridlis Scliönli. II. 313. 9. 
Ej sällsynt på Mercurialis perftnnis i medleivsta och .södra Sverige. 
Sii I) l'a 1 1) i I i ri 
Rostrum longius, scrobibus antenrialibus ad apicem 
iisque baud pvoductis, nec angulatiin dellesis, subtus ad 
mandibulanim insertionem dcntato-productum. Mandibulie 
pleriinique depresssD. Meiitmn maxillas rarius occultans. 
Aiiteiiute scapo oculos baud superante ravius pone apicem , 
pleriimque iu inedio rostiå insert». Uuguiculi tarsoriim 
interdum bifidi, rarius connati. Prothorax lateribus ple- 
rumque lobato-productus , oculos sajpe verticales obtegens. 
Denna afdelning afvikcr från föregående genom rostrum, som 
alltid har större längd och hredd och hvars antenn-fåror ej löpa 
ut iinda till spetsen : struimn ilr framtill på livarje sida under man- 
dihlernas insertiou tandforiuigt fram.springande ; mandiblerna äro 
i allmänhet mera plattade och svagare iin hos föregående afdel- 
ning, nlldrig på ryggsidan försedda med någon tuherkelformig pro- 
cess: h:ik.nn ligger ej insiinkt och döljer sällan maxilleriia: ögonen 
äro ej sällan vertieala , niistan alldrig ut.stående. Antennernas 
skaft räcker alldrig förbi ögonen, de äro vanligen fästade i eller 
bakom midten af rostrum, .sällan närmare dess spels, men i detta 
fall äro ej antenn-fårorna, som oftast är skarpt begränsade, utdrag- 
na fr:immr insertions-puneten. Hufvndet är nierenilels knllormigt 
och oftast insänkt i prothorax ända till ögonen, som ej sällan äro 
helt och hållet eller till en del dolda af prothoracis ögonflikar: ro.striini 
är ofta lint och böjdt, ej .sällan upptaget i en f.lra på pro- eller 
me.sosternum, Prothorax är .sällan knllörmig, ofta hopsnörad i .spet- 
sen, vid basen stundom sinuer.ad. Sculellen är ofta fri och tydlig. 
Elytra iiro stundom vid basen ruudadt utvidgade öfver basen af 
prothorax, de hafva normalt 10 punetstrintmor, af hvilka .stundom 
den yttersta förenar sig med 9;e; humeral-tuberkeln är merendels 
tydligt maniuerad; i spetsen iiro de ej sällan afrundade. då pygi- 
dium blir blottad. Abdomens 2'— 4 ventral segmentcr äro ej sällan 
pä sidorna tandformigt Tutdragua. Erambenes höfter äro ej sällan 
åtskilda vid basen, de hakersta oftast åtskilda af et bredt mellan- 
rum. Prosteruum iir ej siillan urbräddadt eller skarpt utskuret i 
framktiuten. Episterna metathoraeis äro vanligen fria ; epimera 
