176 
(leflexo, liaud assurgente. Tibiai feinoribus muticis haud 
breviores sajpissime iinoo magiio arcuato armatsc. Tarsi 
angusti, articulo 3:o prajcedente baud vel vix latiore, haud 
bilobo, unguiculis liberis. Abdomeu segmento 2;o raagno, 
3—4 simul sumtis loiigiore. Mandibulas minus valida;,’ 
sed haud falcatae. Prosternum ante ooxas latum, apioe 
emarginatum, plerumque excavatiira , rostrum excipiens. 
Denna grupp kommer närmast Krirhinerna, från hvilka den 
skiljes genera de brcdt åtskilda bakbenens liöfter, genom de starkt 
utvecklade ögonflikarna pä prosternum, den breda sista leden af 
antenn-strängen ocli genom längre tibier; frän Pliytonomerna af- 
viker den genom ögouflikarne, bakbenens höfter, genom den ei 
uppstigande inböjda kanten af elylra, hvilka tv.ärtom oftast ärö 
näbblikt. nedböjda ocli h.afva starkt utbildad huraeral-tuberkel, ge- 
nom oftast nästan rniulade ögon oeh genom längre oftast urhol- 
kadt prosternum. 
t^lägtet Ororiops, som afviker Iran de öfriga genera genom 
vertiealt aflänga ögon oeh svagare hake på tibierna, bildar öfver- 
gången till Cleonu.i bland llylobierna och lit/dronomus sluter sig 
närmast till J^rtrliinus pillwnun. 
HutVndet är litet, djupt insänkt i prothorax ; ögonen äro säl- 
lan vertiealt långsmala, utan vanligen niistan rundade, ej utståen- 
de ; rostrum är temligen tjockt, lätt böjdt, ej långt, på undre sidan 
plattadt, antenn-fårorna oftast fort-satta ända till ögonen oeh skarpt 
begränsade: mandiblerna äro temligen svaga, men ej sikelformigt 
fram.sträckta. Antennerna äro 11-ledade, temligen korta, fästade 
bakom spetsen, närinari' midten, sällan bakom midten af rostrmn ; 
deras skaft räcker till ögonen, 2:a oeh 3:e lederna äro vanligeii 
lika stora, strängens öfriga leder starkt trausvttrsella, de.ss sista 
led betydligt bredare än föreg,iendc oeh slutande tätt till klnbban, 
som derigenom synes 4-ledad. Prothorax är tvärhuggen vid baseii 
och sluter omedelbart till elytra, dess .sidor äro vanligen räta. 
■Seutellen är ej .stor, men oftast tydlig. Elytra iiro oftast i spetseji 
näbbforraigt nedböjda eller spet.sigt utdragna, oeh äro ej sällan 
försedda med <-11 valk på ,');e mellanrummet närmare spetsen. Ab- 
domens 2:a segment är stort, oftast längre än de 2 följande till- 
lioptitagne, l.a med en bred proee.ss emellan höfterna, som är bre- 
dare än dessas längd. Prosternum är djupt utskuret i frainkanfeti, 
och alltid försedt med skarpt utbildade sidoflikar, som lägga .sig 
öfver ögonen, framför höfterna är det oftast nrholkadt eller ned- 
idattadt. Benen äro i allmänhet långa, höfterna på bakbenen tvär- 
liggande äggrunda, bredt åtskilda oeh nående niistan ända ut till 
elytras .sidokant; låren är klubblika, obeväpn.ade ; tibierna äro ej 
kortare än låren, i spetsen mer eller mindre skarpt inbÖjda och 
nn’d krokig hake [».i insidan, deras häl ej utbildad: tar8ern,a äro 
smala, de 3 för.sta lederna glest silkeshäriga på undre sidan, 3;e 
