244 
Mas: tibiis posterioribus iinco armatis; ventre seg- 
niento ultimo apice foveola parva subglabra. 
Feniina: tibiis omnibus muticis. 
ScJiönh. Gen. et Spec. Gurc. IV. ,'S82. 5. 
Curcvlio pericarpkis Fab. Ent. Syst. 1. II. 408, 88. 
Khytichainus pcrkarpms Gyll. Ins. Sv. III. 157. 78. 
Var. Elytris lineolis nounullis parcius albido-squamosis. 
Ej sällsynt på fuktiga ställen. 
Siibtribus €c.iitorh;ncliidcs. 
Rostrum tenue, longius, ssepissirae inter coxas anti- 
cas distantes receptuni. Antennaj 10 — 11-articulataj, in 
medio vel ante medium rostri insertte. Unguiculi tarso- 
rum plerumque dente basali armati. Prothorax intra api- 
cem ssepissime constrictus. Oculi plerumque a prothoracis 
lobis obtecti , depressi vel vix prominuli. Scutellura vix 
observandum. Elytra stria I0:a libera, cum 9:a haud 
conjuncta. 
Denna grupp afvikcr från Khinoncus genom l.ängre och finare 
ro.stniin. som oftast kan upptagas emellan frambenens höfter, samt 
genom ögonen, hvilka ej äro märkbart utstående och, nästan ntan 
undantag, i bakkauton åtminstone dolda af prosterni sidoflikar. 
IlutVudet är litet och insänkt i prothorax, bjcssan oftast med 
en köl baktill; pannan plattad eller lätt kullrig emellan ögonen, 
hvilka äro runda, ej eller omärkligt utstående, deras inre orbita 
framåt convergerande ; rostrum är fint och bågböjdt, alltid åtmin- 
stone sä långt att det räcker till bakkanten af mesosternum, det 
kan hos do flesta arterna upptagas i en ränna emellan frambenens 
höfter, nägongäng äfveii i en väl begränsad fördjupning på meso- 
sternum. Auteuuerna äro 11- nägougång 10-ledade; de äro fästade 
nära niidten hos de flesta honor, hos hannarna och några arters 
honor ligger insertions-puneten emellan midten och spetsen af ro- 
strum : skaftet är tini, i spetsen klubblikt dilat(;radt, räckande till 
ögonen, 2;a leden vanligen längre äii 3:e, de 3—4 sista lederna af 
strängen små, runda, klubban skarpt .afsatt, 3-ledad. Prothorax är 
vid basen tydligt smalare äii coleoptera, inom spetsen nästan utan 
undantag hopsnörad, med mer eller mindre starkt uppviken fram- 
kant; skifvau har ej sällan cu fln ränna och ännu oftare en liten 
