246 
väpuaile, taraernas klor fina, med on .skarp tand vid haaeii. Pro- 
stnrnnni är smalt framför liöften, pj urbräddadt i framkantcm, iigon- 
flikarne ej utbildade. 
1. A. scortillum: Brevis, convexus, nigro-piceus, supra 
subglaber, nitidulus, subtus dense albo-squamo.sus , 
antennis pedibusque rufis; prothorace subtransvevso, 
crebve punctato; elytris apice late riifis, fortiter-pun- 
ctato-striatis , interstitiis angustis, convexis, apice baud 
rauricatis, sutura basi dense albo-squamosa. Long. i| lin. 
Mas: tibiis intermediis unco parvo armatis. 
Feinina: tibiis omnibus muticis. 
Schönh. Gen. et Spec. Curc. III. 396. 1. 
Curc.uUo scortillum Herbst Col. VI. 418. 402. 
Rhynchcenus scortillum Gyll. Ins. Sv. MI. 13.5. 59. 
Var. Elytris basi brunneo-rufis, apicem versus dila- 
tioribus. 
Gyll. 1. c. var. h. 
Ej sällsynt p-ä sandinarker öfver hela Skandinavien. 
Genus Coeliotlcs Sohönh. 
Rhynchienus Gyll. 
Rostrum in canalicula inter pedes anteriores recep- 
tum. Prothorax intra apicem ssepissime constrictus. An- 
tenn?e ll-rarissime lO-articulatse. Mesosterni fovea bene 
determin.ata. Pemora subtus pleruraque dente arraata. 
Oculi plane occulti. 
FrAn deiitoriiynchus liufvndsakliften afvikando Renom meso- 
storniim, som har en väl begränsad för(ljiii)ning emellan ocli frani- 
(ör höfterna, stundom förlängd ett stycke in pA ractasfernuni. 
Ilufvndet har oftast en tydlig köl pä hjessan, ögonen äro 
runda, ej ntstäende, fullkomligt dolda af prothoracis siilollikar ; ro- 
struni är temligen böjdt, mer eller mindre fint. Antennerna äro 
11- hos ep art lO-ledade, de äro fästado nära midten af rostriun. 
