145 
hakan, gängleden liten trekantig; palperna äro 3-ledade, l:a leden 
ringformig, nästan dubbelt sä bred som läng, liäirten sä läng som 
2;a, hvilken är lika stor med 3:c, som äter är kegelformig. 
1. O. rufns: Niger, prothorace, abdomine pedibusque rulis, 
his basi, illo apice nigris, el)’tris macula magiia hunie- 
rali testacea. Long. 2^/, — 3 '/j lin. 
Mas: abdomine segmento 7:o ventrali apice leviter 
emarginato, capite majore. 
Gyll. Ins. Sv. II. 442. 1. Er. Gen. et Spec. Staph. 556. 1. 
Stapliylinufi rufus Lin. Faun. Sv. 844. 
Ej sällsynt i ruttna svampar i medlersta och södra Sverige. 
Tribus Tacliypnriim. 
Caput insertum, basi hand constrictum, oeuli vix con- 
vexi. AntenntE ante oculos in frontis niargine laterali in- 
sertte. Protliorax marginatuvs, plerumque glaber, intlecten- 
dus. iMesosternum antice medio excisiim. Elytra marginata, 
pectore longiora. Abdomen deorsnm curvatum, apiceni 
versus angustatum, basi subtus stepissime carinatuin. Me- 
tasternuni utrinque jiro coxis inserendis excisum. Tibite 
spinuloste. Coxse anticae conicte poslicte laminatse. Epi- 
mera nietathoracis ssepissiine angulo apicali supero pro- 
ducto. 
Hufvudet är temligen litet, insänkt i protliorax, ögonen äro 
föga utstäende, räcka vanligen nästan ända ned till mandiblernas 
bas. Dessa äro korta, men starka, föga öfverskjntandc labrum. 
Antennerna äro temligen länga, men obetydligt incrasserade emot 
spetsen, fastade framför ögonen i öfre hörnet af mandiblerna, un- 
der clypei sidokant. Protliorax är tydligt kantad, nedböjd öfver 
mesosternum, som i framkanten är utskuret. Elytra hafva skarpt 
intryckt kaiilstria, äro längre än bröstet. Abdomen är vanligen 
afsmalnande emot spetsen, som är nedböjd, vid basen pä undre 
sidan oftast försedd med en köl i midten. Tibierna är lintaggiga; 
frambenens höfter äro koniska, bakbenens nästan plälformiga, hop- 
stäende i midten; epimera metathoracis äro oftast taiidformigt ut- 
dragna i öfre vinkeln. 
Tachyporinerna äro snabba och lilliga i siiia rörelser, till fär- 
gen oftast svarta eller bruna, med blekgula eller röda teckningar. 
De uppehälla sig mestadels pä fuktiga ställen under mossa, 
nedfallna löf, vid trädrötter eller i ruttna svampar. 
Larverna, sä vidt man känner dem, afvika frän Staphylinina 
genom mandiblerna, hvilka äro korta, på insidan beväpnade med 
en tand och genom maxillerna, som äro lätt besatta med borst. 
