24 
Biiprestis Chrysostiqma Lin. Faun. Sv. Ed. II. 755. 
Gyll Ins. Sv. I. 447. 8. 
Sällsynt, men utbredd öfver liela Skandinavien ; träffas mest 
l)å Ek-stockar. 
2. C. affinis: Oblonga, subovata, fere depressa, minus 
nitida, sat crebre, minus piofunde punctata , purpura- 
scenti-mnea; elytris lineis panim elevatis, obscure 
seneis, margine concolore, disco foveis 3 impressis. 
Loug. 4- 5 lin. 
Mas ; abdomine segmento ultimo ventrali apice pro- 
funde semicirctilarifer emarginato ; faeie prosternoque 
albido-villosis. 
Femina: abdomine segmenfo ultimo ventrali apice 
truncato. 
V. Kiesenw. Naturg. d. Ins. Deuts. 7(1. 2. 
Biiprestis affinis Fab. Syst. El. II. 199. 71. Gyll. 
Ins. Sv. I. 449. 9. 
Sällsynt; funnen i Skåne, Blekinge, Öster ocli Vestergötland. 
Genus Hlclanoithila Escns. 
v. Kiesenw. eod. Buprestis Gyll. 
Oouli os versus leviter divergentes. Elytra lineis 
elevatis nullis, punctata, epipleuris ventralibus nullis. 
Scutellmn parum rotundum. Prothorax basi utrinque levi- 
ter sinuatus. Femora anfica mutica. l^bim omues rectse. 
Mentum corneum, margine antico membranaeeo. Tarsi 
articulis 1 - 4 sensim brevioribus. 
Hufvudet är något smalare än prothorax, pannan vertikal ; 
hakan hornartad, endast i spetsen ineinhranös; palpernas sista hul lika 
läng som nä.stsista; clypeus i framkanten mer eller minilre djupt 
urbriiddad. Antennerna räcka nästan ända (ill baa(m af prothorax, 
äro fina, hoptryckta, 4 — 11 lederna i yltre kanten matta, glest 
puneterade, utan någon märkbar grop på baksidan, 2;a leden dub- 
