117 
Scutellum cordatuin. Prosternum pvocefsu labiali brevi, 
(leflexo, sufuris antite baud exravatis, niucrone brevissimo. 
Aoetabula antica an^usfe aperta. Antennai arficulo 3:o 
4:o icquali. 
Vnlii alla öfripa sliigfen afviker Cavdioplioriis Kcnom bivrtlik 
scntcll, starkt kiillrijj, ej kantad protliorax med korta hakhörii oeli 
in:it starkt dilatcrade bakhöfter. Hiifviidet är nedbdjdt, labrtim 
verlieal; pannan med en bAgböjd tvärlist emellan antennerna; kin- 
derna äro ytterst smala, emedan ögonen riieka nästan ända ned 
till inandiblerna.s ba.s. Antennerna äro tunna, triibbsagade itVAn 
3:e leden, .som är lik;i stor som -t;e, liälflen längre äii 2:a, skaftet 
kort men dilateradt. 1’rotliorax är baktill nä.stan .smalare än eole- 
optera, bakliörnen korta, ej divergerande men tydligt kölade, ba- 
sal-infryekniugen skarpt maniuerad; spetsen är urbräddad, IVani- 
hörnen utdragna, läggande sig öfver ögonens bakre orbita ; sidorna 
äro lätt rundade, antingen okantade eller med sidolinjen ifrän bak- 
hörnen straxt nedböjd pA undre sidan och vanligen ej räckande 
öfver midten. Scntellen är hjertlik. Elytra hafva tydliga punet- 
strimmor, af hvilka marginal .stvian löper nästan ända till spetsen. 
Bakbenens höfter äro starkt och tvärt dilatcrade invid basen, der- 
ifiAn skarpt afsnialnande sA att den öfre bakre kanten ej n:tr ut 
till elytra. Prosternum har ett kort, nedböjdt läpplikt ut.språng, 
dess sternal-fåror äro dubbla men ej urliAlkado framtill, parallela: 
den tagglika processen är kort. kantad emellan höfterna, derifrin 
iiAgot dilaterad, hvarigenom höftpannorna blifva nästan slutna i 
spetsen, ofvan med en tainl, .som slår alldeles lodrätt öfver den 
nedre ändan. Mesosterni grop är bredast baktill, till följe af den 
tagglika processens bildning. Mellanbcnens höfter äro bredt åtskil- 
da. Låren äro siirdeles grofva, tibierna borsthåriga och med star- 
ka sporrar: tarserna äro enkla, klorna ej karalika, stundom försed- 
da med en tand, som räcker ända till midten. 
Kroppen är bekltidd med en sitlenskimrande, oftast gråaktig 
pubescens, färgen vanligen musgrä. stundom på protliorax ytterst 
tlu och tät i hannarna hafva i allmänhet smalare iirothorax och 
längre antenner. 
Hithörande arter lefva alla på sandmarker, der man träffar 
dem under stenar, några synas vara egendomliga för flygsandsfälten. 
A) T ibiw calearihus viimis vnlidis , parcius setulosce. 7'arsi 
postic.i suhtus hand tomenlosi, tiliiw lom/itudine, mif/Hiculis 
awipUcihus. Protliorax line.a tii/lexa laierali medium attin- 
yeihe; lineis inter coxas anlic.as postice imte dentem mucronis 
1 'Onniventihus. Corpiis supra minus dense puhescens, elytris- 
plumheis vel suhcoeruleis. 
