140 
minst, transversel, knappt synlig, 2:a kort obconisk, 4—11 triangu- 
lära. Prothora.x är vid ba.spii tydligt smalare än coleoptera, sidor- 
na sneda, ej märkbart rundade, skarpt kantade ; spetsen urbugtad 
pä örase sidor om midten, som är utdragen- öfver lijessan, framliör- 
neu spetsigt utdragna; basen är tydligt kantad ända till bakliör- 
nen, sinuerad pä bäda sidor, i midten ganska .starkt utdragen, sä 
att den pä sidorna blir dubbelt sä smal som läugs niidteu. Peu- 
tellen är triangulär, glänsande, uiistan glatt. Elytra äro ganska 
starkt, likformigt puneterade, utan upphöjda linjer. IJakbeneas böf- 
ter räcka till spetsen af l:a ventral-segmontet, deras öfro bakre 
kant är ej afbruten, utan fortsättes ända till elytras epiplcura. 
Bakbenens tarser hafva lui leden längsträckt, nägot kortare än de 
öiriga tillhopa. Prostcruuni har ett smalt utspräng emellan fram- 
benens höfter; mellanbenens höfter äro ätskilda af ett temligi-n 
smalt mellanrum. Episterna inetathoracis har framtill ett glänsan- 
de, nedtryckt fält, hvari mellanbenen kunna till en del infällas. 
Kroppen är nästan halfklot-formig, temligeu tätt beklädd med 
hvitaktiga tina här, enfärgad gul. 
1. P. serricornis: Subrotundus, convexus, pube pallidti 
vestitus, rufo-testaceus, elytris fortiter punetatis, lineia 
elevatis nullis. Long. 1 | liu. 
Mas: antennis articulis 4—10 intus breviter albido- 
tomentosis. 
Fomina: antennis ferc filiformibus. 
V. Kieaenw. Naturg. d. Ins. Deuts. 417. 1. 
Cyphon serricornis Miill. Germ. Mag. IV. 221. 20. 
Thoms. 1. c. 321. 13. 
Cyphon serraticornis Gyll. Ins. Sv. IV. 347. 3—4. 
Sällsynt; funnen i Skäue vid Esperöd, Kingmön, Sjöbo och 
Kullen. 
Sectio II. Pedes postici saltatorii, femoribus maynis, tihiis 
calcarilnts ralidis, inmqualibus armatis. 
Genus Scirtes Illio. 
V. Kiesenw. eod. Cyphon Gyll. 
Antenn» dimidio corpore haud longiores, articulo 2:o 
