162 
Anm. Sednare delen af beakrifningen pS elyfra i 2:a edi- 
tionen af Linnés Fauna Svecica liar troligen genom misstag ryckts 
ned frän Cantharis rufa, om hvilken det lieter ”Pimillima inse- 
quenti, sed duplo major» etc. och som ej passar in på Cantharis 
liturata var. unicolor , hvilken Linné, i fall den varit honom be- 
kant, ganska säkert skulle uppfattat såsomen obetydlig variet et af 
C. livida. 
Prothorax .j^ar&olatus , inarc/ine antico elcvato , inedio an- 
(juste exciso , linets loiu/itudinalihus utrintjue ante margi- 
nem conniventibus. Hcutelluin apiee hand inc.isum. l^lytra 
coslis 4 elevatis , interstitiis uniseria/im areolatis , custis 
lonffitudinalibus nullts. Prons antirc provwiula, Anittnno: 
basi fere contå/ua’, articido .‘l:o transnersu , ‘J.o baud vcl 
vix löngiore, iiiaris den.se breviter lanii(/ino.so:. (Pyiophoiiis 
Muls.'). 
2. E. afjmis: Elongatus, depressus, af er, pubeseen.s; 
prothorace transversini subquadrato , apiccin versus 
angustato; elytris .saiiguineis. Long. 3 lin. 
Mas: antennis dimidio corpore longioribus ; segmento 
7:0 ventrali apice semicirculariter emarginato. 
Femina: antennis dimidio corpore vix longioribus; 
segmento 7 :o ventrali tipice subtruneato. 
V. Kiesenw. Naturg. Ins. d. Ueuts. 441. 4. 
Lycus affinis Payk. Faun. Sv. II. 17b. 3. Gyll. Ins. 
Sv. I. 322. 3. 
Sällsynt; funnen i Småland, Vestergöthiaud och vid Stockholm. 
C) Frons profunde canaliculata , inter antennas valde pronunu- 
la. Antennte ba.si subdistantes , articulo .'J:o trtangulari , 
‘Jo transverso lontjiore. Palpi maxillares articulo ultimo 
prasertint femince maximo , securiformi. Ocuh parvult , 
prothorucis angulos tiaud attingentes. Prothorax subquadru- 
tus areolatus, lineis longitudintdibus haud comivenUbu.s , 
aream apice apcrtam inchulentihus. Elytra costis 4 elevatis, 
interstitiis minus distincte biseriatim areolatis. Pemora ma- 
ris clavata, subtus basi fovea pdo.sa instructa. (Platycis 
Thomt.'). 
