312 
postici articulis apice hand oblique truncatis , l:o elonga- 
to, penultimo ssepissime bilobo , brevissirao. Antennse baud 
serratsB, articulo 2:o parvo. Prothorax lateribus saltem 
posfice marginatis. Scutellum apice plerumque trunca- 
tum. Elytra epipleuris ventralibus nullis vel augustis. 
Abdomen segmento l.o ventrali 2:o baud vel parum lon- 
giore. Caput inflexum , baud mitans. Femora postica 
marginem elytrorura baud vel vix superantia. 
Penna farailj skiljes från föregående genom franibenens höf- 
ter , som ej i spetsen äro åtskilda af prosternnm , från Mordellerna 
genom bakbenens tarscr, bvilkas leder ej Uro sncdt aflniggna i 
spetsen , 3:e oftast flikig och kort , från Melnndryidit genom bak- 
benens höfter, som ej äro åtskilda af abdoniens l;a vcntral-seg- 
mrnt , kortare lår oeli inböjdt lmf\ nd. 
llufvudet är vanligen inbÖjdt mot bröstet och insänkt i pro- 
tliorax ända till ögonen , .som oftast äro vertiealt ovala och nrrin- 
gade på framsidan ; clypeus är siillan afsalt från pannan , labrnni 
tydlig, oftast alldeles döljande mandiblerna, hvilka äro korta, 
men hårda och fasta, i spetsen klufna; maxillar palpernas sista 
led mer eller mindre tydligt yxlik . stundom nästan månformig. 
Antennerna räcka vanligen öfver basen af prothorax , stundom äro 
de längre än halfva kroppen ; de. äro oftast tråd- eller perll)ands- 
lika , aldrig klnbblika, de 7 eller 8 sista lederna lika tjocka, 2:a 
vanligen minst och rundad eller tran8ver.sel ; de äro fästade på 
pannan vid ögats inkant. Prothorax är i framkanten snedt afhng- 
gen uppifrån nedåt, så den på ryggsidan blir mycket lilngre än 
liå bröstet: i .spetsen är den oftast rundad och ntilragen öfver pan- 
nan; sidorna äro tydligt kantade, älminstone på bakre hälften; 
basen sällan siunerad , ofta med en groplik intryckning på hvarje 
sida. Pcntellen är oftast i spetsen tvärhuggen. Klytrti Imfva ytterst 
sällan tydliga och regelbundna strior . deras epiplera ventralia äro 
ej utbildade eller mycket smala. Abdoniens ]:a ventral-segment 
är ej särdeles längre än de öfriga och tränger ej in emellan bak- 
benens höfter , som derigenom blifva hopstiitamte i medel-linjen. 
Frambeneus höfter äro äggrunda, nt.st:iende , i spetsen ej åtskilda 
;if prosternnm , som fiaunför hiifterna är mycket kort ; mellanbe- 
nens höfter äro i spetsen oftast åtskilda af mesosternum , som mer- 
endels lägger .sig emellan dem som en upphöjd kam eller köl. 
Tibiernas sporrar äro alltid tydliga, fastän .sällan länga. Tar.scrna 
på de 2 friimre beniiaren äro oftast dilaterade oeh hafva 4;e leden 
flikig; på bakbenen iir nästan alltid l:a leden särdeles långsträckt, 
3;c mycket kort och flikig ; klorna äro enkla. Låren p:i bakbe- 
nen äro ej länga, så att de ej märklmrt iifverskjula elytras sido- 
kant. Epimera metathoracis räcka ned till mellanbenens höfter 
och stödja sig emot troe.hantinerna , som äro tydligt utbildade; 
epimera mesothoracis ligga dolda under elytra , emedan bakbenmis 
höfter räcka ända ut till epipleura. 
