8 
Zkouška krevní. Dne 24. IV. 
Zkouška krevní. Dne 2. VII. Tabulka IV. 
Zkouška krevní. Dne 11. VIL Negativní. 
Reimmunisace II. 
Injekce. Dne 18. VII. 1,5 ccm sera intravenosně. 
Zkouška krevní. Dne 23. VII. Tabulka V. 
Zkouška krevní. Dne 1. VIII. 
Zkouška krevní. Dne 6. VIIT. Tabulka VI. 
Zkouška krevní. Dne 11. VIII. 
Zkouška krevní. Dne 18. VIII. 
Zkouška krevní. Dne 30. VIII., 15. IX., 26. IX. 
Tabulka VIII. 
Zkouška krevní 20. X. 
Zkouška krevní 30. X. Negativní. 
Tabulka VII. 
30. IX., 10. X. 
Reimmunisace III. 
Injekce. Dne 7. XI. Intravenosně 0,75 ccm sera. 
Zkouška krevní. Dne 14. XI. Tabulka IX. 
Pokud se grafického znázornění týče, tu při konstrukci jedné křivky 
(tečkované) vzata za základ reakce momentálně se dostavující, u druhé 
křivky pak rozsah reakce vůbec. 
Z této druhé křivky patrný jest rozdíl ve způsobů ubývání praeci- 
pitační mohutnosti sera po druhé a třetí immunisaci. Kdežto po druhé 
immunisaci nastalo v krátké době súžení reakce, které potrvalo nezměněno 
24 dní, načež v následujících 9 dnech klesla rapidně praecipitační aktivita 
sera na nulu, po immunisaci třetí ubývalo pozvolna rozsahu reakce 
plných 89 dní. 
Pokusy se šerem hovězím opakovali jsme ještě jednou tentokráte 
pararelně na 4 králících. Zamýšleli jsme kontrolovati podrobně vzestup 
i sestup titru praecipitačního v několika následných immunisacicb. Leč 
individualita zvířat, jež při všech pokusech immunisačních hraje velikou 
roli, tentokráte našemu pokusu nepříznivá, zmařila u dvou zvířat reimmu- 
nisaci vůbec, u druhých dvou pak nepřinesla reimmunisace žádoucího 
vzestupu praecipitační mohutnosti sera. 
Objevil se tu však jiný zajímavý fakt, totiž vztah mezi reaktivností 
zvířete a velikostí nebezpečí hrozící anafylaxie, jak patrno z uvedených 
protokolů. 
K r á 1 í k č. 7., 8., 9., 10. 
Prvá injekce dne 12. VIII. 1910. 
Vstřiknuto všem zvířatům intravenosně po 2 ccm sera hovězího. 
Zkouška krevní odejmuta dne 19. VIII. 
II. 
