8 
okolnosti, že tato forma tvorby chromidií mnohdy u téhož zvířete sou¬ 
časně s karyosomální zjištěna býti může, a to na místě od jádra daleko 
vzdáleném (obr. 3.), aniž co na nějaký genetický vztah obou poukazuje. 
Karyosomální chromidie vyznačují se svou granulární formou. V cyto- 
plasmatu nalézají se však často také podlouhlé chromatinové drobty (obr. 
16, 17, 31, 34) nebo pruhy (obr. 15) ba dokonce i provazce (obr. 22, 42). 
Poslední nacházejí se však většinou v buňkách, o nichž soudím, že asi pro¬ 
padávají již degeneraci a jichž příslušnost k amoebě není zcela nepochybná. 
Několika slovy zmínil bych se ještě o cyklických proměnách chro- 
matinových, popsaných nejprve Siedleckim u Caryotropha mesnili. 
(Bull. Ac. sc. Krakov 1905) a oceněných co do jich významu pro amoeby 
Hart mannem. Jedná se při tom o vzrůst karyosomu a centrifugální 
transport jeho chromatinu. Jest to zjev povšechnějšího významu, jelikož 
byl také pozorován u centrálních zrn heliozoí a u některých centrosom 
vaječných. Mohla by se namanouti otázka, není-li možno třeba jen do¬ 
mněnkou tuto metal olickou strukturu kausálně vyložiti. Pozoruj eme-li 
tyto obrazy, zvlášť ovšem ona stadia, kde centriol dvěma nebo třemi koncen¬ 
trickými chromát:novými kruhy jest obdán, tu mimovolně vzpomeneme 
siná Kústrem nedávno studované Liesegangovy diffusní kruhy 
(Uber Zonenbildung in kolloidalen Medien. Jena 1913). Dle toho jednalo 
by se asi při oněch cyklických chromatinových přeměnách o jevy diffusní, 
jichž centrum by leželo v centr iole. Rhytmika jich dala by se pak pochopit i. 
na základě fakt Růžičkou (Rozpr. č. akad. XVII 23. 1908 a XIX 
15. 1910) zjištěných. 
Dle jeho výkladů představuje chromát in fysikálně labbnější plasmové 
sloučeniny; mohl též ukázati, že množství chromatinu je v přímém poměru 
ku čilosti přeměny látkové. Na základě těchto výsledků je možno cyklickou 
měnu chromatinu jader amoebových pojímati jakožto výraz rythmických 
pochodů přeměny látkové. S názory Růžičkovými lze uvést i v sou¬ 
vislost též pozorování o tvorbě chromidií. Za vegetativní periody hromadí 
se chromidie, kdežto za doby klidu v cystě, kdy není žádná potrava přijí¬ 
mána, pozvolna jich ubývá. Tak dala by se pochopiti jak tvorba karyoso- 
ná nich i cytoplasmatických chromidií, diffe rentování karyosomálního 
zevního chromatinu a konečně i vegetativních chromidií s jednotného sta¬ 
noviska a v případech, kde se vyskytují oba druhy chromidií, jež dle vý¬ 
kladů Růžičkových (Struktur u. Plasma, Wiesbaden 1907), R. 
Hert wigových (1907.) aj. jen kvantitativně se různí, na jedné — 
ovšem nej širší — basi spojiti. 
Na konec ještě bych podotknul, že centriolu ve všech pozorovaných 
zajištěných normálních stadiích životního cyklu amoeby s bezpečností 
podařilo se zjistiti, čímž nálezy a postuláty Hartmannovy došly 
potvrzení. 
