8 
P. 3269. Zachovány následující části dosti starého psa malé veli¬ 
kosti: obličejová část lebky až po sutura coronalis (v právo), kdežto v levo 
uražena i celá ala magna ossis sphenoidalis; v právo zachováno celé os 
zygomaticum, v levo jen přední kus spojený s processus zygomaticus 
maxillae. Chrup vlevo úplný, vpravo schází J 2 ,P7n 1> M x . Dále dolní čelisti: 
levá s uraženým horním okrajem processus coronoidei a scházejícími 
Jv J 2 a Jz a kusem Pm 3 , u pravé uražen celý rámus mandibulae a ze zubů 
schází /j a M 2 . Kosti jsou poněkud fossilisovány. 
P. 3882. Lebka patří dospělému individuu; schází na levé straně 
celý arcus zygomaticus, na pravé jeho zadní část, ze zubů pak na levo 
J x a J 2 , na právo J x a J 2 , / 3 pak je uražen; v dolní čelisti v levo schází J v 
druhé dva incisivi jsou uraženy, pak uražen Pm 3 a schází M 2 a Aí 3 ; v právo 
schází J v J 2 i / 3 a Pm x . Nápadno je, že lebka tato vykazuje značné stopy 
činnosti ohně: zuby jsou úplně černé, kosti samy mají zvláštní nádech 
do hněděrůžova, lnou velice silně k jazyku jako nej starší kosti diluviální, 
a vydávají kovový zvuk. 
P. 3884. Jedna z nejúplněji zachovaných lebek. (Obr. 2.) Dospělé 
individium, ne staré, poměrně málo fossilisované, s velmi nízkou cristou 
parietální. V dolních čelistech chrup úplný, v hořeních na levé straně 
rovněž neporušen, na pravé schází jen J 2 , Pm x a Pm 2 . 
Lebky tyto mají celkem dosti jednotný charakter, blížíce se nej¬ 
spíše tvaru menšího psa honícího nebo ještě spíše ovčáckého s mordou 
podlouhlou, v zadních částech dosti širokou, do předu značně zúženou 
(více než u honících psů to spatřujeme); lebka obsahem svým není ani 
příliš velká ani malá, shodujíc se tvarově též nejlépe se psem ovčáckým 
dosti statné postavy (asi v rozmezí 64—70 cm v ramenech, dle velikosti 
lebek), nespadajíc střechovitě, ale nevykazujíc také oněch značně nadmutých 
tubera parietalia, jak hlavně u menších rass psích silně jsou vyvinuta. 
Crista parietalis je různě silně vyvinuta; kdežto u některých vyniká jako 
mohutný hřeben až i před sutura coronalis protažený, končí u jiných už 
před sutura coronalis a je velmi nízká nebo i sotva naznačena. Oblouky 
zygomatické jsou dosti rovné a až vzadu náhle k os temporale zahýbající, 
tak že v přední části tvoří skoro jen pokračování přímky vedené od alveolu 
Špičáku k trháku. Čelo je dosti široké, ploché a málo šikmo vpřed spada¬ 
jící, očnice střední velikosti, hrbolek týlní normálně vyvinut. 
Zdánlivě dosti značná různost rozměrů a indexů z nich vypočítaných 
nesmí nás ovšem mýliti, neboť jednak nelze předpokládati, že již v tak 
dávné době byly by chovány rassy tak čisté, a mimo to i mezi lebkami 
dokázané k téže recentní rasse náležejícími možno shledati rozdíly sotva 
menší, operujeme-li s dosti velkým materiálem. Možno tedy jako výsledek 
stanoviti, že římští kolonisté nebo domácí obyvatelstvo u Podbaby žijící 
chovali rassu psí nejblíže dnešnímu ovčáckému psu stojící, jež pochází 
bezpochyby od C. f. matris optimae Jeitt. z doby bronzové; národ ten 
VIII. 
