5 
výšku 2858 pař. stop podie topografického bureau bavorského. Plochu je¬ 
zera udává stejně jako Krejčí na 40 jiter. Poprvé tu však v textu i na mapě 
nalézáme moderní petrografickou charakteristiku této končiny. Stěnu 
jezerní přičítá Giimbel dislokaci. Na různý od dnešního vzhled ukazuje 
charakteristika, jak ji tehdáž Gúmbel podal: „V hluboké, nepřívětivé 
prohlubni kotlinné leží temné jezero, zbytek většího dříve reservoiru 
vodního". Na jiném místě praví však Gúmbel: ,,Ačkoliv celkem odpovídá 
chmůrnému obrazu jezera Roklanského a Lakka, přece okolí V. Javorského 
jezera jest trochu přívětivější a veselejší, kdežto Malé Javorské jezero 
úplně opětuje divokost a chmurnost horských jezer jižní Šumavy". Pohled 
na jezero, jak je shledáváme na illustraci Gúmbelově, zdá se příliš schema¬ 
tickým; na severním břehu jsou tu zakresleny značné skály, kdežto ve 
skutečnosti jest tu jen několik balvanů. V novějším svém díle 1 ) přijímá 
Gúmbel výšku jezera 934 w a plochu jezera 13 ha. Na několika místech 
popírá zde s důrazem vyhloubení jezera erosí ledovcovou nebo nadržením 
za morénou. Pohled na jezero, známý z jeho staršího díla, nalezne se zde 
hned dvakráte, na str. 416 a 451. V červnu 1871 dlel tu za účelem zoolo¬ 
gického výzkumu Dr. A. F r i č s assistentem H. B. Hellichem a sbě¬ 
ratelem J. Staskou. To co sám sdělil 2 ) v zasedání math.-přírod. třídy 
kr. české společnosti nauk 15. července 1871, jakož i poznámky v pozdější 
práci H e 11 i c h o v é, 3 ) jsou, pokud mi známo, dosud jediným launi- 
stickým příspěvkem pro V. Javorské jezero vůbec. V září 1881 navštívil 
jezero prof. Partsch, jenž vyslovil náhled, že zde není vůbec žádné 
z balvanů nakupené hráze, takže celé jezero jest vyhloubeno v pevné 
skále. 4 ) Právě s tím projevil nesouhlas F. Bayberge r, 5 ) jenž dlel zde 
patrně roku následujícího. Bayberger měřil na jezeru apparatem Geist- 
beckovým v jednom podélném a jednom příčném profilu celkem 23 hloubek. 
Třebas nelze hloubky ty na mapě správně lokalisovati, přece jsou to první 
údaje hloubkové, blížící se aspoň poněkud skutečným poměrům, neboť 
Mochelovy zprávy o jezerech z r. 1877 jsou fantastické. Willkomm přejal 
údaje Mochelovy r. 1878, Rivnáčův průvodce r. 1882 a dokonce ještě 
G. Vogel r. 1906 docela bez kritiky. Bayberger mohl, jak udává, nahléd- 
nouti ješté u hráze jezerní do studny asi 10 m hluboké, jež od té doby zmi¬ 
zela. Málo důvěry vzbuzuje ovšem mapa Baybergerova v měřítku 1 : 6000. 
Jezero jeví se na ní jako pravidelná podélná vana, při čemž rozdíl mezi 
0 Gúmbel W., Geologie von Bayern. II. Cassel 1894. 
2 ) F r i č A., Ober die Fauna der Bóhmerwald-Seen. Sitzber. d. kgl. Ges. 
d. Wissensch. g. 1871. II. Halbjahr, p. 9. 
3 ) Heliích Bohuši., Perloočky země České (Cladocera). Archiv pro přírodov. 
prozkoum. Čech, III, 4. Praha 1873, p 120 a n. 
4 ) Partsch J., Die Gletscher der Vorzeit. Breslau 1882, p. 108. 
5 ) Bayberger F., Geographisch-geologische Studien aus dem Bóhmer- 
walde. Gotha 1886. (Ergánzungsheft zu Petermanns Geogr. Mitteilungen. Nr. 81) 
p. 30, s mapou. 
IX. 
