ROČNÍK XXIII. 
TŘÍDA II. 
ČÍSLO 10. 
O lakkolithových intrusích porfyrů 
mezi Mníškem a Vltavou. 
Sděluje Radim Kettiier v Praze. 
(S geologickou mapou, přílohou profilů a 3 obr. v textu.! 
Předloženo dne 16. ledna 1914. 
Úvod. 
V povltavském algonkiu mezi Svatojanskými proudy a ústím Be¬ 
rounky rozeznávám celkem dva typy vyvřelin portýro¬ 
vých. První prorážejí vrstvami napříč tvoříce bud p n ě (k o z o- 
horský porfyr u Nového Knína) neb útvary podobné pravým 
žilám a bývají doprovázeny horninami basickými („pásmo j í 1 o v- 
ské“ v okolí Jílového a Svatojanských proudů), druhé vyskytují se vždy 
ve tvaru dokonalých ložních žil a jeví vždy ráz hornin ky¬ 
selých nejsouce spiaty geneticky s vyvřelinami basickými. Oba typy 
porfyrů, byť i si byly navzájem petrograficky velmi podobné, nelze při 
práci v poli omylem mezi sebou zaměniti, jsouť v terrainu určitě loka- 
lisovány a od sebe odděleny širokými pásmy algonkických vrstev vyvřelin 
portýrových prostých. 
Porfyry druhého typu zajisté nezůstanou nepovšimnuty 
od těch, kteří plaví se parníkem od Zbraslavi ke Štěchovicům. Vystupují 
velmi výrazně na Vltavě, zvi. proti ústí Károvského potoka, na Strnadu, 
na Víru proti Vranému, u Davte a u sv. Kiliána, kdež jsou v četných lomech 
dobývány a slouží jako výborný materiál při vodních stavbách. Počínaje 
před 3 léty soustavné mapování v Povltaví mezi Svatojanskými prou i v 
a Modřany, věnoval jsem hned od počátku pozornost vyvřelinám těmto, 
jejichž pravidelný výskyt v podobě ložních žil mi býval vždy velmi ná¬ 
padný, zvláště při značné délce (až 7 km), na kterou žíly tyto vnikají do 
mezivrstevních prostor algonkického souvrství. V lomech u Vltavy svrchu 
uvedených bylo možno konstatovati u ložních žil, stejně jako u sedimentů, 
jimiž žíly prostupují, zpravidla směr sv a úklon k jv, takže se zprvu zdálo, 
jakoby žíly tyto byly vysílány vějířovitě z bassinu středočeské žuly a po- 
Rozpravy: Roč. XXIII. Tr. II. Čís. 10. 1 
X. 
