4 
asi samostatný stupeň českého algonki a, mladší kom¬ 
plexu spilitového. Stupeň tento byl by pak charakterisován nepřítom¬ 
ností spilitů a buližníků a jeho basální vrstva -— horizont slepencový — 
značila by pak nejen krátké přerušení sedimentace v době algonkické, ale 
snad i ukončení sopečné činnosti českého algonkia. Mám ta to, že sou¬ 
stavný výzkum pruhu příbramsko-říčanského a zvi. krajiny rožmitálské 
a blovické přinese další příspěvky k řešení tohoto problému. 
V ohledu tektonickém poskytne krajina naše časem ještě mnoho 
zajímavého. Zjišťovati dislokace bývá zde, jako vůbec jinde v algonkiu, 
stiženo jednotvárností algonkických sedimentů, mezi nimiž nelze snadno 
nalézti význačného horizontu. Proto ložní žíly portýrové, prostupující 
v území povltavském vrstvami až na vzdálenost několika kilometrů, jsou 
vítanými při řešení místních problémů tektonických, neboť mohou dobře 
zastupovati význačnou vrstvu. 
Hlavní vrásnění souvrství algonkického v Povltaví mezi Svato¬ 
janskými proudy a ústím Berounky spadající do staršího palaeozoika 
nebylo právě nej intensivnějším. Vrásy nejsou příkré a jsou dosti značné 
amplitudy. Drobnější svraštění břidlic jest jen lokálního rázu. K vy¬ 
tvoření přesmyků, jež v ostatních souvrstvích ,,pánve Barrandeovy" tak 
hojně pozorujeme, zde nedošlo. Jedině hranice algonkia proti silurským 
vrstvám jest podmíněna ohromným přesmykem, který probíhá od Mníšku 
přes Jilovišté k Závisti a Modřanské rokli a dle něhož vytrácejí se postupně 
vrstvy spodního siluru (Dd^, Ddpf a Dd 2 ). Je-li tento přesmyk pokračo¬ 
váním příbramské rozsedliny jílové, jak J. KREJČÍ a K. FEISTMANTEL 4 ) 
ve svém ,,Orografickém a geotektonickém přehledu území silurského'‘ 
uvádějí, nelze dnes ještě s určitostí dokázati. 
K pozdějším řasím vrásnění palaeozoického náleží vytvoření zlomů 
směru sz.—jv. a s.—j. Zlomy tyto, podobně jako všude v našem palaeo- 
zoiku podmiňují rozčlenění krajinné jsouce základem dnešních údolí. 
V území našem, jak jsem již jednou ukázal a jak ostatně již J. KREJČÍ 
a K. FEISTMANTEL 5 ) uvádějí, jsou naznačeny hlavně úhrnným tokem 
Vltavy. 
II. 
Přehled starších údajů o porfyrech povltavských. 
Pokud se týče starších údajů, ať literárních, ať v geologických mapách, 
o porfyrech povltavských, dlužno předem upozorniti, že jsou většinou 
velmi chatrné a mnohdy i nesprávné. Geologická mapa Povltaví našeho 
vydaná říšským geologickým ústavem vídeňským, kterou sestavil r. 1859 
4 ) Archiv pro přírodovědecký výzkum Čech, V. 5. 1890, Praha. 
5 ) R Kettner: O terasách vltavských mezi Svatojanskými proudy 
a Zbraslaví. Sborník čes. společ. zeměvědné 1913; Krejčí, Feistmantel: 
Orograf. a geotektonický přehled území silurského etc. 
X. 
