III. 
Rozšíření porfyrů v krajině mezi Mníškem a Vltavou. 
Rozšíření porfyrů, tak jak mnou bylo na exkursích stanoveno, zná¬ 
zorněno jest na přiložené geologické mapě. Podotýkám, že vzdálené 
a osamocené pruhy portýrové mezi Jilovištém a Točnou v mapu pojaty 
již nebyly, protože nejsem dosud hotov s geologickým výzkumem partie 
křemenců drabovských mezi Jilovištém a Berounkou, a pak i z důvodů 
praktických. Ostatně odkazuji na přehlednou geol. mapku v měřítku 
1 : 150.000 v mé práci o terasách vltavských ze Sborníku čes. společnosti 
zeměvědné, 15 ) kde pruhy porfyrové mezi Jilovištém a Točnou jsou sche¬ 
maticky vyznačeny. 
Budiž připomenuto předem, že v žádném případu v oboru mé mapy 
nebyla shledána žíla porfyrová, která by prostupovala vrstvami napříč. 
Ve všech případech, kde kontakty porfyrů s břidlami a drobami byly od¬ 
kryty a přístupny pozorování, zjištěna byla velmi dokonalá povaha ložních 
žil. Mohla by se vyskytnouti domněnka, že snad porfyry, jevící koňkor- 
dantní uložení s okolními vrstvami, jsou starými příkrovy, čemuž 
by mohl nasvědčovati i starý názor KREJČÍHO, že porfyry jsou téhož 
stáří jako sousední azoickě vrstvy. Proti této domněnce svědčí ovšem 
ta okolnost, že jak v podloží, tak i v nadloží porfyrů jsou sedimenty algon- 
kické proměněny kontaktně v horniny adinolovité. Rovněž hojná pří¬ 
tomnost ostrohranných úlomků břidlic a drob uzavřených v porfyrech 
nedaleko nadložního kontaktu zřejmě svědčí pro povahu žilnou. 
Než přikročíme k podrobnému popisu výskytů porfyrových, třeba 
uvésti, že v sousedství porfyrů jsou břidlice zpravidla temně zbar¬ 
vené a zkřemenělé, takže činí dojem algonkických b u 1 i ž n í k ú. 
Okolnosti té povšiml si již BARVÍR. 16 ) Jest nepochybno, že tyto buližní- 
kové horniny jsou v genetickém vztahu k vyvřelinám porfyrovým — 
v jakém, vysvitne z následujícího popisu, kde budeme si všímati výskytu 
buližníkových hornin stejně jako výskytů porfyrových. 
* * 
* 
Jdeme-li od Kocáby pod „Kolní strání“ k sz. údolím potoka Boja- 
novického, nalezneme poněkud nad soutokem s potůčkem od dvorce Ma- 
jorky přitékajícím ložní žílu porfyrovou a v jejím nadloží buližníkové 
horniny. Směr vrstev jest zde sv.—jz., úklon mírný k jv. Žíla porfyrová 
se směrem k sv. záhy vykliňuje nedosahujíc již Majorky, k jz. pak lze ji 
sledovati přes planinu zvanou „Na Klínku“ do rokle pod Klínkem a po¬ 
tí. kgl. bóhm. Ges. d. Wiss. Praha, 1904, str. 9—10 a Úvahy o původu zlata 
u Jílového, Archiv pro přírod, výzkum Čech, 1901. 
15 ) 1. c. 5 ). 
16 ) Geologische und bergbaugeschichtliche Notizen uber die einst goldfuhrende 
Umgebung von Neu-Knín und Štěchovic; S. 9. 
X. 
