9 
k severu. V zářezu dráhy pak u km 23*3 pozorujeme zřetelný ohyb vrstev 
ze směru sv. a úklonu k jv. do směru téměř v.—z. a úklonu velmi příkrého 
(až 80°) k severu. Jsme zde právě v ose antiklinály, ve kterou 
jsou vrstvy složeny. Zároveň pak můžeme pozorovati, že v nadloží drob 
(normálních!) se ve svahu nad zářezem u km 233 souhlasně se sedimenty 
ohýbá též mohutná žíla portýrová (srv. prof. 4. a 5.). Její spodní kontakt 
odkryt jest v zářezu železničním mezi km 23’3 a 23-4 (blíž tomuto), horní 
kontakt pak jest patrný u km 23*7. Následkem ohnutí jest portýr značně 
rozpukán a jeví známky rozkladu. U km 23-6 jeví portýr zřejmou strukturu 
brekciovitou s uzavřeninami světlejšího portýru v temnějším porfyrovém 
tmelu. 
Dále na sever od zmíněného antiklinálního ohybu vrstev a portýru 
zjistíme v zářezech železničních mezi Spáleným mlýnem a tunelem 6 ložních 
žil portýrových zapadajících souhlasně s drobami příkře k s. až ssz. Droby 
jeví tu krásné desko vité vrstvení a bývají na kontaktu s porfyry přemě¬ 
něny v horniny adinolovité. 
Vraťme se nyní zpět na porfyrový hřbet Désiny. U Bratřínova jsme 
zjistili jediný pruh porfyrový největší šíře; viděli jsme dále u Bojanovic, 
že tento pruh se rozděluje buližníkovitými horninami ve dva pruhy užší. 
Buližníkovité horniny stávají se směrem ke Hvozdnici znatelnějšími a do¬ 
sahují sev. od Hvozdnice již značné mocnosti (srov. prof. 4. a 5.). Jižnější 
z obou pruhů portýrových jde od Bojanovic k sv. severním svahem Zižkova 
vrchu (có. 400) do rokle vých. od Hvozdnice a jest na jv. straně lemován 
širokým pruhem černých zkřemenělých břidlic (prof. 4.). V hvozdnické 
rokli pozorujeme, že dosavadní směr vrstev a portýrové žíly (sv.—jz.) 
náhle se mění ve směr s.—j., jakže vrstvy a kontaktní plocha portýrová 
zapadají k východu. Portýr poblíž nadložního kontaktu nabývá vzezření 
felsitického a jeví četné strukturní plochy vzniklé při ochlazení magmatu, 
které souhlasně s nadložními vrstvami zapadají k vých. V dolní části 
hvozdnické rokle zjistil jsem v drobách ještě jednu 1—2 m mocnou ložní 
žílu portýrovou. 
Portýr, který vychází na den ve stráních levého břehu vltavského 
nad hřbitovem proti Mandátu a jižně od kostela sv. Kiliána jakož i vrstvy 
algonkické v podloží i nadloží k němu se družící jeví uložení odchylné 
od pruhu porfyrového mezi Bojanovicemi a hvozdnickou roklí zapadajíce 
příkře do stráně (srv. prof. 3 .)Z Jest patrno, že okolí hřbitova a kostela 
sv. Kiliána, jakož i rokle hvozdnické jest prostoupeno zlomy, které pravdě¬ 
podobně souvisí s mohutným poruchovým pásmem údolí vltavského mezi 
Štěchovicemi a Davlí. 
Severnější a širší pruh porfyrový oddělený u Bojanovic, který, jak 
jsme viděli, mezi Bojovém a Spáleným mlýnem se antiklinálně ohýbá 
v okolí Sloupu najednou se prstovitě rozděluje v řadu, 
ložních žil menší mocnosti, oddělených od sebe buližníko- 
vitými horninami (srv. mapu a prof. č. 3—1.). Část žil se v polích jv. od 
X. 
