15 
plochách mezivrstevních jako klín, čímž vznikají ložní 
žíly a lakkolithy. Již G. K. GILBERT, 20 ) jenž první vymezil 
pojem lakkolithu, uvádí, že mezi oběma útvary: ložní žilou a lakkolithem 
vlastně existují jen rozdíly graduelní a že lze mezi oběma zjistiti nej různější 
přechody. Ložní žíla zachovává zpravidla ve všech svých částech při¬ 
bližně touž mocnost, naopak u lakkolithu ubývá mocnosti od centra 
směrem ku krajům velmi rychle, takže lakkolith má spíše podobu tělesa 
čočko vitého než desko vitého. Jako podstatný znak lakkolithu bývá 
uváděno zpravidla klenbovité vyzdvižení nadložních vrstev. 
Pohledneme-li nyní na příčné profily vedené tělesem porfyrovým 
mezi Davli a Zakovaný , shledáváme, že nad ústřední částí jeho nejsou 
vrstvy klenbovitě vyzdviženy ani jinak deformovány. Zároveň jest patrno, 
že plošné rozměry tělesa ft. j. ve směru po vrstvách) značně převládají 
nad rozměry příčnými (mocností). Úhrnná mocnost části ústřední (Děsiny), 
obnášející něco přes 500 m, jest příliš nepatrná proti značné ploše, již 
těleso v souvrství algonkickém zaujímá, než abychom směli těleso označiti 
jako lakkolith. Naopak však rozštěpení ústřední části tělesa v řadu ložních 
žil spíše jest znakem lakkolithu než obyčejné ložní žíly. Profily naše velmi 
připomínají známý obraz t. zv. lakkolithu typu cedrového 
zjištěného v pohoří La Plata v Koloradu 21 ) \ i u tohoto tělesa eruptivního 
vycházejí na všecky strany po prostorách mezivrstevních četné apofýsy 
ve formě ložních žil. 
Z úvahy této jde na jevo, že porfyrové těleso mezi Za¬ 
kovaný a Davlí nejlépe lze geologicky označiti jakožto přechodní 
tvar mezi ložní žilou a lakkolithem t. zv. cedro¬ 
vého typu (Zederbaumtypus). 
K vytvoření eruptivního tělesa takové podoby, aby všude zacho¬ 
vávalo dokonalou konkordanci k okolním vrstvám, jest třeba zvláštních 
podmínek. Předně musí vrstvy, do kterých má magma vnikncuti ve 
formě ložní žíly nebo lakkolithu, býti prosty příčných puklin, tak aby 
plochy mezivrstevní byly plochami nej menšího odporu. Aby této pod¬ 
mínce bylo vyhověno, jedná se zpravidla u intrusí podoby ložních žil neb 
lakkolithu o vrstvy, které nebyly dosud vrásněním postiženy a tudíž 
jsou uloženy zcela vodorovně. Druhá podmínka vzniku ložních žil jest 
snadná pohyblivost intrudujícího magmatu. 
Tím dostáváme se zároveň k otázce o stáří povltavských ložních 
žil porfyrových. 
I v našem případě jest nutno předpokládati, že porfyry vnikly do 
souvrství algonkického ještě před hlavním zvrásněním va- 
2 °) Report ón the Geology of the Henry Mountains, Washington 1877; při 
následujících úvahách užito bylo zvi. výborného spisu F. v. Wolffova: Der 
Vulkanismus I. Bd., Algemeiner Teil, str. 214—236 Stuttgart 1913. 
21 ) Whitman Cross: The Laccolithic Mountain Groups of Colorado, 
Utah and Arizona, 14 Ann. Rep. U. S. Geol. Survey II. 1894, S. 157_241. 
X. 
