20 
příkřejší antiklinální ohyb vrstev lze pozorovati konečně na levém břehu 
vltavském mezi Davlí a Měchenicemi. Jest tedy klenba (brachy- 
antiklinála) mezi Zahořany a Davlí útvarem podmíněným 
nestejnou vrásnitelností hornin. Ústřední 500 m mocná 
ložní žíla portýrová stavěla vrásnícímu tlaku značný odpor — tudíž se 
vrásnění na ní zaráželo, méně mocné ložní žíly byly podajnějšími a byly 
proto zvrásněny intensivněji. 
Konstatováním klenbové stavby krajiny mezi Zahořany a Davlí 
jest podán klíč k vysvětlení značně odchylných poměrů úložných vrstev 
na pravém břehu vltavském u Březové, Oleska, ústí Zahořanského potoka 
a Sázavy, a zároveň i k objasnění povahy zlomu vltavského mezi Davlí 
a Méchemcemi. Kdežto na levém břehu vltavském sev. od Sloupu a Davle 
převládá směr vsv.—zjz. a úklon k s., jižně od Davle pak směr čistě sv.—jz., 
úklon k j v., jest směr vrstev na pravém břehu vltavském u Sázavy ssv.—jjz., 
u ústí Zahořanského potoka skoro s.—j., a u Oleska a Březové dokonce 
ssz.—jjv. ba i sz.—jv. Úklony obráceny jsou většinou na východní stranu. 
Teprve, směrem k Okrouhlu a Libři anomálie se vyrovnávají a dostavuje 
se opětně pravidelný směr ssv.—jjz. až sv.—jz. Z uvedených měření 
vrstev na pravém břehu jest vidno, že směr vrstevní se tu točí. Po mém 
soudu jedná se tu o pokračování klenby (brachyantiklinály) 
konstatované na levém břehu. Příkřejší přechod vrstev na levém břehu 
vltavském ze směru sv.—jz. a úklonu k jv. ve směr vsv.—zjz. a úklon 
k ssz., než přechod vrstev pravého břehu ze směru ssv.'—jjz. do směru 
sz.—jv. lze vyložiti tím, přijímáme-li, že vrstvy levého břehu jsou spod¬ 
nější (t. j. vnitřnější) částí klenby (brachyantiklinály) než vrstvy pra¬ 
vého břehu, čili že vrstvy levého břehu jsou starší než vrstvy pravého 
břehu. Jinými slovy vznikl zlom vltavský mezi Davlí a Mě¬ 
chenicemi poklesem vrstev pravého břehu. 
Dalo by se očekávati, že během vývoje elliptické klenby (brachy- 
antiklinály), ve kterou lakkolithové těleso portýrové i obalující je vrstvy 
algonkické byly zvrásněny, vznikly příčné zlomy. Takových jsem 
však v území mezi Zahořany a Davlí, přes to, že jsem po nich bedlivě 
pátral, neshledal nikde. Veškeré zlomy, jež se mi podařilo konstatováti, jsou 
vůči elliptické klenbě portýrové spíše zlomy tangentiálními, pe- 
riferickými. Jest to na př. zlom probíhající od Mníšku k Senesnici, 
dále zlom sv.—jz. směru u ústí bojovského potoka a zvi. zlomy vltavské. 
Horizontálního posunu vrstevního mezi Mníškem a Čisovicemi podél údolí 
Mlejnského potoka, jak ho BARVÍŘ 28 ) uvádí, jsem zjistiti nemohl. 
Údolí Mlejnského ( Bojovského) potoka, přes to, že jednotlivé části 
jeho při pohledu na topografickou mapu zdály by se tomu nasvědčovati, 
nemohu zváti údolím tektonickým. Jedině jeho nej dolejší část mezi 
mlýnem ,,v Luhu“ a ústím do Vltavy sleduje zlom směru sv.—jz., zřejmý 
28 ) Výskyt zlata u Mníšku, Hornické a hutnické listy IV, 1903. 
X. 
