4 
objev Culmannův, že architektonické uspořádání v některých kostech 
se shoduje s theoretickými čarami grafické statiky. Wolfi zabývá se 
hlavně horním koncem femoru a kalkaneem a zjištuje kromě jiného, že 
trámce spongiosy se kříží pod pravým úhlem. Po roce 1870 zabývali se 
architekturou kostí Wolfermann, Zaaijer, Aeby, Barde- 
leben, Langerhaus, Bigelow, Dwight a Meyer. R. 1892 vy¬ 
dal Wolfi velkou publikaci s názvem: ,,Das Gesetz der Transformation der 
Knochen ," ve které shrnuje jednak výsledek dosavadních prací, jednak vy¬ 
slovuje zákon o transformaci kostí. Wolfi dokazoval na základě architek¬ 
tury kostí normálních i pathogicky změněných nej prvé, že následkem všech 
změn zevní formy a statického zatížení kostí vzniká také změna vnitřní 
architektury. Naopak také změna vnitřní architektury přináší sebou se¬ 
kundární změny zevní formy kostí. R. 1884 dokazoval W o 1 f f, že změny 
funkce kostí mají za následek i změnu architektury spongiosy i změnu 
zevního tvaru kosti, ať jsou to změny funkce samy vzniklé následkem 
pathologických poruch, nebo změny funkce uměle vyvolané; konečně 
dokazoval Wolfi, že lze tvar kostí deformovaných přivésti ve tvar nor¬ 
mální, zavede-li se normální statická funkce kostí. Všechna tato svá pozo¬ 
rování shrnul Wolfi v zákon o transformaci kostí, čímž se rozumí zákon, 
podle kterého následkem primárních změn tvaru a funkce nebo také 
pouze následkem změny funkce vznikají určité změny vnitřní architektury 
kostí, které se dají matematickými pravidly předem určiti, a určité sekun¬ 
dární změny zevní formy kostí podle těchže matematických pravidel. 
Křivky tahu a tlaku realisované v trámcích spongiosy (t. z v. trajek¬ 
torie) mají tyto vlastnosti: Tlak a tah není v nich konstantní, nýbrž od 
jednoho konce k druhému tahu neb tlaku ubývá v křivkách. Kde jest 
minimum tlaku neb tahu, tam stojí křivky normálně k neutrální ose; kde 
jest maximum tlaku a tahu, tam jsou křivky rovnoběžný jednak s ne¬ 
utrální osou, jednak vespolek. Křivky protínají neutrální osu pod úhlem 
45° a navzájem se kříží pod pravým úhlem. Ve směru křivek není žád¬ 
ných sil střižných. 
Wolfi zamítá theorii tlakovou (že pod tlakem kosti ubývá) a staví 
nauku o funkcionálním tvaru normálních i pathologicky změněných 
kostí. Tvar kosti nezávisí na poloze kosti a na tlaku okolních částí, nezá¬ 
visí na vlastní intensitě růstu kosti na povrchu neb uvnitř, nezávisí na 
kloubním tlaku, nezávisí na elasticitě, stlačitelnosti neb povolnosti tkáně 
kostní, nýbrž na statickém upotřebení t. j. na funkci. Pouze statická upo¬ 
třeb itelnost a nutnost nebo statická zbytečnost rozhodují o existenci a 
uložení každé částečky kosti a tudíž i o celém tvaru kosti. Apposice, inter- 
posice, scvrkání, mizení expanse a resorpce, to jsou všecko děje, kterými 
se změny tvarů dějí a tyto děje jsou projevy funkcionálního přizpůsobení 
kostí. Důsledky ze zákona o transformaci kostí pro ostatní tkáně jsou, že 
funkcionální dráždění vytváří funkcionální strukturu t. j. strukturu, při 
které se vytvoří pouze čáry silnější funkce a při které daná funkce se vyko- 
XI. 
