9 
základní hmota během určitých period jest tvořena extracellulárně; jednak 
zdá se, že má význam odlehlost od buněk neb skupin buněčných.“ 
,,Rovněž průběh fibrill jest resultantou jednak mechanických vlivů, 
jednak zvláštních poměrů růstu, vývoje a výměny látek živé tkáně/ 4 
Co se speciálně týče mechanických poměrů, získal H a n s e n pro svou 
osobu náhled, že „ohled na mechanické požadavky jest značně rozhodujícím 
pro makroskopické, hrubé poměry při rozdělení elementů a hustotě pod¬ 
půrných tkání speciálně fibrill. Rovněž jako se jeví mechanický princip v ko¬ 
stech, v organisované tkáni kostní, nej jasněji v uspořádání trámců spongiosy 
a v podobných hrubých stavebních poměrech, kdežto jemné poměry struk¬ 
turní poukazují na zvláštní strukturní růst a t. d. kostní tkáně a určité 
části tkáně kostní, na př. obsah dutin spongiosy jakož i výstelka osteo- 
blastů s primárním tvořením tkáně vazivové jakož i buňky dřeňové a 
ostatní obsah dřeně teprve v třetí neb čtvrté řade se řídí mechanickými 
ohledy - právě tak děje se v chrupavce: v jemných poměrech a v prostorech, 
v mechanickém ohledu více indifferentních, mohou se vlastní děje životní 
tkáně nejjasněji a nejvolněji manifest ováti, kdežto mimo tyto prostory 
působí mechanické ohledy, které opět pro své vyrovnávající působení 
mohou simulovati zdánlivou jednoduchou odvislost od mechanického prin¬ 
cipu/ 4 
T h o m a (1907) připisuje chrupavce podobnou pevnost, jakou má 
kost, ale menšího stupně. Chrupavkový primordiální skelet foetu podléhá 
zvláště při pohybech svalových v podobné míře mechanickým silám, 
jako kosti dospělého a lze ono zatížení sklovité chrupavky, jejíž homoge¬ 
nita jest rušena pouze přítomností chrupavkových buněk, stejným způ¬ 
sobem rozložití v systémy oar tlaku a tahu, které se navzájem křižují pod 
pravými úhly, jak to učinili Meyer a Culmann pro kosti. Při silnějším 
zatížení a při větších rozměrech, nestačí dále malá, třebas dokonalá elasti¬ 
cita chrupavky a proto na místo chrupavky nastupuje materiál stejně doko¬ 
nalé, ale vyšší elasticity, totiž pevná hmota kostní. V dalším dochází však 
T h o m a k omezení úplné homogenity chrupavky, neboť j sou v ní dutiny a 
skuliny vyplněné buňkami. Proto není rozdělení trajektorií tlakových 
v chrupavce docela stejnoměrné, což právě jest patrno na uložení buněk. 
Thoma soudí, že i růst tkáně chrupavkové jest závislý na tlaku. Co se 
růstu buněk týče, rozšiřuje rostoucí buňka dutinku buněčnou vždy ve 
směru nej menšího odporu tak daleko, až tlak a protitlak na každý průměr 
dutinky buněčné jest stejně velký. Tím dáno jest postavení buněk chru¬ 
pavkových do řad, neboť převládá-li napětí podélné, dosáhne se tlakové 
rovnováhy teprve tehdy, seřadí-li se buňky v řady rovnoběžné s podélnými 
trajektoriemi. Pak jest rozdělení tlaku v bezprostředním okolí každé buňky 
symetrické k ose, která jde středem řady buněčné. Tvar buňky chrupavkové 
jest přizpůsoben struktuře a funkci hmoty mezibuněčné jako tvar buňky 
vazivové. Thoma soudí, že existuje také vztah mezi proliferací buněk 
chrupavkových a zatížením chrupavky. Nemůže však udati, je-li to vztah 
XI. 
